Справа № 201/1557/25
Провадження № 2/201/429/2026

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 квітня 2026 року    м. Дніпро
Соборний районний суд міста Дніпра в складі:
головуючого – судді Куць О.О.,
за участю секретаря судового засідання – Піняєва В.Д.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Моторного (транспортного) страхового бюро України, Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АСКО ДС» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю фізичної особи, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,
ВСТАНОВИВ:
У лютому 2025 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звернулись до суду з позовом до Моторного (транспортного) страхового бюро України про відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю фізичної особи, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.
Позовна заява мотивована тим, що 25 вересня 2021 року приблизно о 00 год. 27 хв. у Соборному районі міста Дніпра на проспекті Гагаріна водій ОСОБА_4 , керуючи автомобілем «Mitsubishi Lancеr», реєстраційний номер НОМЕР_1 , в районі електроопори № 834 допустив виїзд на смугу зустрічного руху, де зіткнувся з автомобілем «МАЗ 533702», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_5 , внаслідок чого пасажири автомобіля «Mitsubishi Lancеr» ОСОБА_6 та ОСОБА_7 загинули, а водій ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та пасажир ОСОБА_8 отримали тяжкі тілесні ушкодження.
Слідчим управлінням ГУНП в Дніпропетровській області у кримінальному провадженні № 12021040000000697, відомості про яке були внесені до ЄРДР 25 вересня 2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 286 КК України, було встановлено, що порушення правил дорожнього руху водієм ОСОБА_4 знаходиться у причинно-наслідковому зв`язку з настанням вказаної ДТП, внаслідок якої загинула ОСОБА_6 , обвинувальний акт передано на розгляд до суду. 
В провадженні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська перебуває обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №12021040000000697 від 25.09.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286 КК України. 
Позивач ОСОБА_1 є батьком ОСОБА_6 , ОСОБА_2 — матір`ю ОСОБА_6 та ОСОБА_3 є її дідусем.
Смерть ОСОБА_6 стала трагедією для позивачів, останні зазнали тяжких моральних страждань, а дідусь ОСОБА_3 змушений був звернутись за кваліфікованою допомогою до психологів.
На час дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_4 не була застрахована.
Позивачі - сім`я загиблої ОСОБА_6 повідомили МТСБУ про ДТП та у подальшому, кожний окремо, звернулись із заявами до МТСБУ.
МТСБУ відмовило у відшкодуванні моральної шкоди позивачам, у зв`язку з чим позивачі звертаються наразі до суду за для захисту порушеного права (реєстраційна справа в МТСБУ 108599). 
Вказували, що автокатастрофа, що сталась ІНФОРМАЦІЯ_2 , і мала наслідком смерть ОСОБА_6 стала трагедією для позивачів. Життя загиблої не мало ціни й будь-яка сума не компенсує страждання позивачів, але назавжди залишиться душевний біль від втрати найріднішої людини, психологічні страждання, втрата позитивного світосприйняття, які спровокували систематичні хвороби та лікування позивачів. Смерть ОСОБА_6 є неповторною втратою та не дає можливості позивачам повернутися до нормального способу життя.  ОСОБА_3 вимушено звернувся за медичною допомогою до психологів, оскільки онука була його життям (копії медичних документів додаються). 
Посилаючись на норми ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», позивачі просили стягнути з МТСБУ на користь кожного з позивачів по 72000 грн. моральної шкоди, заподіяної смертю фізичної особи, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (т1. а.с. 1-6).
Ухвалою судді Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська (після перейменування -Соборний районний суд міста Дніпра) від 10 лютого 2025 року відкрито провадження у даній цивільній справі та призначено підготовче судове засідання.
У відзиві на позовну заяву МТСБУ зазначали, що 15 червня 2021 року транспортний засіб «Mitsubishi Lancеr», номер кузова VIN НОМЕР_3 , було перереєстровано на нового власника — ОСОБА_4 згідно договору купівлі-продажу, укладеного у Територіальному сервісному центрі МВС 1242 12241, та отримано новий номерний знак - НОМЕР_1 .
Станом на момент ДТП - 25 вересня 2021 року за даними Централізованої бази даних МТСБУ на транспортний засіб був оформлений страховий поліс № АР1669238, строк дії якого з 14 березня 2021 року по 13 березня 2022 року.
Таким чином транспортний засіб «Mitsubishi Lancеr», номер кузова VIN НОМЕР_3 , застрахований, а зміна номерних знаків не припиняє дію договору зазначеного виду страхування. Відтак розгляд питання щодо здійснення страхового відшкодування має здійснюватись страховиком-емітентом такого договору. 
З наведених підстав МТСБУ просили відмовити у задоволенні позовних вимог позивачів, оскільки Бюро не є особою, яка має відповідати за позовом за наявності чинного на момент ДТП договору страхування, укладеного з ПрАТ «СК «АСКО ДС» (ЄДРПОУ 13494943) (а.с. 49-54).
Ухвалою суду від 10 березня 2025 року залучено до участі у справі в якості співвідповідача ПрАТ «СК «АСКО ДС» (т.1, а.с.92).
В уточненій позовній заяві від 10 травня 2025 року, з огляду на інформацію, викладену у відзиві МТСБУ на позовну заяву щодо наявності полісу, позивачі, посилаючись на норми ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», просять стягнути з МТСБУ та ПрАТ “Страхова компанія АСКО ДС” солідарно на їх користь в рахунок відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю фізичної особи, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, по 72000 грн. кожному (т.1, а.с.117-122).
У відзиві на позовну заяву ПрАТ «Страхова компанія АСКО ДС» вказували, що згідно оформленого ними договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс АР1669238), чинного станом на день скоєння ДТП, забезпеченим транспортним засобом є «Mitsubishi Lancеr», номер кузова VIN НОМЕР_3 , ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну, становить 130000 грн., франшиза - 2600 грн.
Між тим, всупереч вимогам ст. 35 Закону Україн «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності», позивачі не звернулись із заявами про виплату страхового відшкодування у зв`язку із подією ДТП, що мала місце 25 вересня 2021 року та має ознаки страхового випадку, що є підставою для відмови у позові (т.1, а.с. 135-136).
Ухвалою від 18 серпня 2025 року закрито підготовче провадження у справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті.
У судовому засіданні представник позивачів – адвокат Скочко О.А. позовні вимоги підтримала, просилапозов задовольнити.
Представник ПрАТ «Страхова компанія «АСКО ДС» – Богданов Є.В. у судовому засідання заперечував проти задоволення позовних вимог, просив у позові відмовити у задоволенні позову повному обсязі.
Представник МТСБУ — Чепіков О.О. направив заяву про розгляд справи без їх участі, в частині вимог до МТСБУ заперечував, просив відмовити у їх задоволенні.
Суд, заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов наступних висновків.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
У відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.
Згідно ст.ст. 81, 83 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.
На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч.1. ст.4 ЦПК України).
Судом встановлено, що 25 вересня 2021 приблизно о 00 годин 27 хвилин водій ОСОБА_4 , рухаючись у крайній лівій смузі для руху пр. Гагаріна в м. Дніпро по заокругленню дороги ліворуч за напрямком свого руху, в районі електроопори № 834 пр. Гагаріна в м. Дніпро, проявляючи кримінальну протиправну самовпевненість, рухаючись зі швидкістю приблизно 80-100 км/год, що перевищує дозволену в населених пунктах швидкість руху 50 км/год, допустивши крайню неуважність до дорожньої обстановки та її змінам та не виконавши покладені на нього обов`язки, як на водія, грубо порушуючи Правила дорожнього руху України, не діяв таким чином, щоб не наражати на небезпеку життя і здоров`я громадян, не маючи жодних перешкод технічного і фізичного характеру для забезпечення безпечного руху, не обрав в установлених межах безпечну швидкість руху транспортного засобу, не врахував дорожню обстановку, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, втратив контроль над керуванням транспортним засобом, в результаті чого автомобіль «Mitsubishi Lancer» реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись у некерованому стані, виїхав на зустрічну смуху руху, де останній, в районі електроопори № 834, у крайній правій смузі зустрічного йому напрямку руху пр. Гагаріна в м. Дніпро, своєю правою боковою частиною скоїв зіткнення з передньою частиною автомобіля «МАЗ 533702», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_5 , який рухався у зустрічному ОСОБА_4 напрямку руху, у крайній правій смузі для руху пр. Гагаріна у м. Дніпро.
Своїми діями водій автомобіля «Mitsubishi Lancer» реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_4 , грубо порушив вимоги п.п. 1.3., 1.5., 2.1(ґ), 2.3 (б), 12.1, 12.4 та 12.9 Правил дорожнього руху України
Порушення водієм ОСОБА_4 , вищезазначеного п. 12.1 Правил дорожнього руху України знаходиться у причинно-наслідковому зв`язку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди – виїздом на зустрічну смугу для руху з послідуючим зіткненням з автомобілем «МАЗ 533702» реєстраційний номер НОМЕР_2 .
Невиконання водієм ОСОБА_4 п.12.1 Правил дорожнього руху України, призвело до настання даної дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої, зокрема, пасажир ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 отримала тілесні ушкодження у вигляді тупоi травми тіла, внутрішньочерепної травми: забійної рани у внутрішнього кута правої надбрівної дуги, синців на повіках обох очей, множинних саден правої половини обличчя (від проекції лобної області та вниз до проекції нижньої щелепи), крововиливу м`які покривні тканини голови в лобній області по центру, крововиливів під тверду мозкову оболонку в проекції верхніх поверхонь обох півкуль головного мозку, крововиливів під м`яку мозкову оболонку обох півкуль головного мозку, крововиливів в речовину головного мозку (в товщі свої частини мозку більш виражені у середньому мозку та підкіркових ядрах), набряку речовини головного мозку з ділянками стиснення на базальній поверхні півкуль мозочку; тупоi травми грудної клітини, забою обох легень з крововиливами у коренів та явищами правостороннього пневмотораксу; крововиливу у товщу зв`язкового апарату печінки; - множинних саден тильної поверхні 1-го пальця лівої кисті; забійно-рваної рани на тильній поверхні правої кисті в проекції основи 2-го пальця.
Всі встановлені у ОСОБА_6 тілесні ушкодження знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням її смерті та відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя в момент спричинення.
Смерть ОСОБА_6 наступила 27 вересня 2021 о 05 год. 30 хв. у приміщенні КП «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня ім. І.І. Мечникова», за адресою: м. Дніпро, пл. Соборна, 14.
Вищевикладені обставини встановлені вироком Соборного районного суду міста Дніпра від 08 серпня 2025, який набрав законної сили ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 18 грудня 2025 року.
Вказаним вироком ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, і призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.
Крім того, вказаним вироком цивільний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення моральної шкоди - задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі 990 000,00 грн.
В задоволенні іншої частини позову – відмовлено.
Цивільний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення моральної шкоди - задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 моральну шкоду в сумі 2 990 000,00 грн.
В задоволенні іншої частини позову – відмовлено.
Цивільний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення моральної шкоди - задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 моральну шкоду в сумі 1 990 000,00 грн.
В задоволенні іншої частини позову – відмовлено (т.1, а.с. 220-238, 239-265).
Згідно ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. 
Позивачі — ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками загиблої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження останньої (т.1, а.с.11).
Позивач ОСОБА_3 є дідусем ОСОБА_6 , що сторонами не заперечується, а відтак не підлягає доказуванню в силу ч. 1 ст. 82 ЦПК України.
21 вересня 2024 року позивачі засобами поштового зв`язку звернулись до МТСБУ із заявами про виплату страхового відшкодування — моральної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, що сталася 25 вересня 2021 року (т.1, а.с.24 — 27).
Звернення до саме до МТСБУ було обумовлено тим, що згідно автоматизованої пошукової системи поліс на транспортний засіб з номерним знаком НОМЕР_4 знайдений не був, а відтак позивачі вважали, що договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності відсутній (т.1, а.с.23).
Під час розгляду справи встановлено, зокрема, з інформації МТСБУ, викладеної у відзиві на позовну заяву та долучених до нього документів 15 червня 2021 року транспортний засіб «Mitsubishi Lancеr», номер кузова VIN НОМЕР_3 , було перереєстровано на нового власника — ОСОБА_4 згідно договору купівлі-продажу, укладеного у Територіальному сервісному центрі МВС 1242 12241, та отримано новий номерний знак - НОМЕР_1 .
Станом на момент ДТП - 25 вересня 2021 року за даними Централізованої бази даних МТСБУ на транспортний засіб був оформлений страховий поліс № АР1669238, строк дії якого з 14 березня 2021 року по 13 березня 2022 року (а.с. 75 зворот). 
Таким чином транспортний засіб «Mitsubishi Lancеr», номер кузова VIN НОМЕР_3 на день ДТП був застрахований, а зміна номерних знаків не припиняє дію договору зазначеного виду страхування. 
Страховиком-емітентом договору страхування є ПрАТ «СК «АСКО ДС» (ЄДРПОУ 13494943).
Слід зазначити, що під час розгляду справи ПрАТ «СК «АСКО ДС» не заперечували проти укладання вказаного договору страхування з володільцем транспортного засобу «Mitsubishi Lancеr», номер кузова VIN НОМЕР_3 . 
Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).
Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року в справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19)).
Приватно-правовими нормами визначене обмежене коло підстав відмови у судовому захисті цивільного права та інтересу особи, зокрема, до них належать: необґрунтованість позовних вимог (встановлена судом відсутність порушеного права або охоронюваного законом інтересу позивача); зловживання матеріальними правами; обрання позивачем неналежного способу захисту його порушеного права/інтересу; сплив позовної давності (див., зокрема, постанову Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 листопада 2023 року в справі № 761/42030/21 (провадження № 61-12101св23), постанову Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 11 грудня 2023 року в справі № 607/20787/19 (провадження № 61-11625сво22).
Відповідно до частини першої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) (пункт 1 частини другої зазначеної статті).
Відповідно до ч. 2 ст. 23 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) моральна шкода, зокрема, може полягати у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я, в душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості.
Згідно з ч. 2 ст. 1167 ЦК фізична особа, яка зазнала душевних страждань у зв`язку зі смертю членів її сім`ї чи близьких родичів, має право на відшкодування моральної шкоди.
За правилами ч. 2 ст. 1168 ЦК моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.
Відповідно до ст. 1194 ЦК особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) при цьому обов`язковим є застосування положень Закону України від 01 липня 2004 року № 1961-IV"Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (далі - Закону).
Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до статті 1188 ЦК України шкода завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме:1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов`язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини.
Страхування – це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування»).
Страхове відшкодування – це страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку (частина шістнадцята статті 9 Закону України «Про страхування»).
Відповідно до статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
Згідно із статтею 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.
Відносини страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів врегульовані Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
Відповідно до статті 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників.
У разі настання страхового випадку страховик (страхова компанія) у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи (пункт 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).
У разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний: дотримуватися передбачених правилами дорожнього руху обов`язків водія, причетного до дорожньо-транспортної пригоди; вжити заходів з метою запобігання чи зменшення подальшої шкоди; поінформувати інших осіб, причетних до цієї пригоди, про себе, своє місце проживання, назву та місцезнаходження страховика та надати відомості про відповідні страхові поліси; невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально (стаття 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).
Згідно з пунктом 36.1 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.
Підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної витати), є неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, ітрьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди ( підпункт 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).
Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначені дві підстави для виплати страхового відшкодування потерпілому. Перша з них передбачена статтею 35 цього Закону, згідно з якою шкода може бути відшкодована на підставі звернення потерпілого до страховика за умови подання ним відповідної заяви про таке відшкодування.
Інший спосіб передбачає можливість звернення за відшкодуванням до суду з вимогою до страховика про відшкодування шкоди та ухвалення відповідного судового рішення.
Отже, страховик приймає таке рішення про здійснення відшкодування (регламентної виплати) також і на підставі рішення суду у разі, якщо спір розглядався в судовому порядку.
У постанові від 21 серпня 2018 року у справі № 227/3573/16-ц Верховний Суд дійшов висновку про необхідність стягнення страхового відшкодування незважаючи на те, що позивач не звертався до страховика із заявою про відшкодування шкоди і за таким відшкодуванням звернувся безпосередньо до суду в межах необхідного строку.
Варто зазначити, що на період воєнного стану (а до його введення – на період карантину) строки позовної давності було призупинено. Зокрема на період карантину позовна давність призупинялася з 02.04.2020 року відповідно до п. 12 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, а після запровадження воєнного стану такі ж зміни були внесені до пункту 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» з 17.03.2022 року. Остання редакція цього пункту передбачала, що у період дії воєнного стану строки позовної давності призупиняються. Тобто, час, протягом якого можна подати позов до суду, не рахується з 24 лютого 2022 року і до завершення воєнного стану.
Новий Закон №4434 набрав чинності з 04 вересня 2025 року, тобто через три місяці з дня, наступного за днем опублікування.
У системному зв`язку зі статтею 36 положення підпункту 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» щодо неподання заяви про страхове відшкодування впродовж установлених цим пунктом строків як підстави для відмови у відшкодуванні стосуються випадків, коли впродовж цих строків потерпілий взагалі не здійснював волевиявлення, спрямованого на одержання компенсації – не звертався ані до страховика, ані до суду.
Якщо ж особа впродовж цих строків подала позовну заяву до суду, вона здійснила відповідне волевиявлення, обравши на власний розсуд один з альтернативно можливих способів захисту свого порушеного права.
Верховний Суд неодноразово висловлював свою позицію щодо питання строків звернення до страховика із заявою про виплату страхового відшкодування та права на звернення до суду з відповідним позовом. У своїх рішеннях Верховний Суд наголошував на тому, що пропуск строку подання заяви страховику сам по собі не є безумовною підставою для відмови у задоволенні позову, якщо потерпілий протягом річного (або трирічного) строку з моменту дорожньо-транспортної пригоди звернувся до суду з позовом про стягнення страхового відшкодування, оскільки таке звернення є належним способом захисту порушеного права та свідчить про волевиявлення потерпілого щодо отримання компенсації (постанова Великої Палати Верховного Суду від 11 грудня 2019 року у справі № 465/4287/15 (провадження № 14-406цс19); постанова Верховного Суду від 21 серпня 2018 року у справі № 227/3573/16-ц).
Відтак суд вважає, що у даній справі позивачі реалізували своє право на отримання страхового відшкодування, звернувшись до суду, у межах строків, встановлених Законом, здійснивши відповідне волевиявлення, обравши на власний розсуд один з альтернативно можливих способів захисту свого порушеного права.
Звертаючись із позовною заявою, позивачі просили стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України та ПАТ “Страхова компанія АСКО ДС” солідарно на їх користь в рахунок відшкодування шкоди, заподіяної смертю фізичної особи, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди по 72000 грн. кожному, посилаючись на норми ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі Закон 1961-IV, в редакції чинній станом на день виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Статтею 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено порядок відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого.
Зокрема, у пункті 27.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» зазначено, що страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди.
Страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку (п.27.2 Закону).
Згідно ч.1-3 ст. 1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті.
Шкода відшкодовується:
1) дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років);
2) чоловікові, дружині, батькам (усиновлювачам), які досягли пенсійного віку, встановленого законом, - довічно;
3) особам з інвалідністю - на строк їх інвалідності;
4) одному з батьків (усиновлювачів) або другому з подружжя чи іншому членові сім`ї незалежно від віку і працездатності, якщо вони не працюють і здійснюють догляд за: дітьми, братами, сестрами, внуками померлого, - до досягнення ними чотирнадцяти років;
5) іншим непрацездатним особам, які були на утриманні потерпілого, - протягом п`яти років після його смерті.
Особам, визначеним у пунктах 1-5 частини першої цієї статті, шкода відшкодовується у розмірі середньомісячного заробітку (доходу) потерпілого з вирахуванням частки, яка припадала на нього самого та працездатних осіб, які перебували на його утриманні, але не мають права на відшкодування шкоди. До складу доходів потерпілого також включаються пенсія, суми, що належали йому за договором довічного утримання (догляду), та інші аналогічні виплати, які він одержував.
Особам, які втратили годувальника, шкода відшкодовується в повному обсязі без урахування пенсії, призначеної їм внаслідок втрати годувальника, та інших доходів.
Згідно п. 27.3 вказаного Закону страховик (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). 
Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами.
Отже, в даному випадку позивачі, як батьки, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , мають право на відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю дитини.
Мінімальна заробітна плата — це законодавчо встановлений розмір заробітної плати за просту, некваліфіковану працю, нижче якого не може встановлюватися оплата за виконану працівником місячну норму робіт.
Згідно п.5 ст.38 Бюджетного кодексу України розмір мінімальної заробітної плати визначається в Законі про Державний бюджет на відповідний рік. 
Мінімальна заробітна плата у вересні 2021 року складала 6000 грн. на місяць, що підтверджується відкритими даними офіційного сайту Мінфіну України.
Отже розмір відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю, становить 72000 грн. (6000 грн.*12 міс), який, згідно вищевказаних вимог Закону, має бути виплачений  ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у рівних частнах. 
Таким чином, з ПрАТ «Страхова компанія АСКО ДСС» на користь  ОСОБА_1 та ОСОБА_2 слід стягнути моральної шкоди, заподіяної смертю фізичної особи, по 36000 грн. кожному. 
Отже позовна заява в цій частині підлягає частковому задоволенню.
Між тим, ОСОБА_3 є дідусем померлої ОСОБА_6 та не належить до вищевказаного кола осіб, які мають право на вказану регламентну виплату. Доказів на підтвердження того, що ОСОБА_3 є непрацездатним та перебував на утриманні потерпілої матеріали справи не містять.
Відтак у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ПрАТ «Страхова компанія АСКО ДСС» слід відмовити.
Що стосується позовних вимог позивачів до МТСБУ суд зауважує, що МТСБУ та страхова компанія не можуть бути співвідповідачами за одним зобов`язанням, оскільки їхня відповідальність є взаємовиключною. 
В даному випадку, як було зазначено вище, станом на момент ДТП - 25 вересня 2021 року на транспортний засіб був оформлений страховий поліс № АР1669238, строк дії якого з 14 березня 2021 року по 13 березня 2022 року страховиком-емітентом якого є ПрАТ «Страхова компанія «АСКО ДС», який і є особою, яка має відповідати за позовом.
Відтак у задоволенні позовних вимог позивачів до МТСБУ слід відмовити.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 13, 76, 81, 141, 209, 259, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд,  
УХВАЛИВ:
Позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АСКО ДС» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю фізичної особи, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди — задовольнити частково.
Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АСКО ДС» на користь ОСОБА_1 , ОСОБА_2 моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, - по 36000 грн. кожному.
В решті позовних вимог ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АСКО ДС» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю фізичної особи, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди — відмовити.
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АСКО ДС» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю фізичної особи, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - відмовити.
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Моторного (транспортного) страхового бюро України про відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю фізичної особи, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди — відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів до Дніпровського апеляційного суду.
Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Відомості про учасників справи згідно п.4 ч.5 ст.265 ЦПК України:
Позивачі:  ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 ), адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .
ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_6 ), адреса реєстрації: АДРЕСА_2 .
ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_7 ), адреса: АДРЕСА_3 .
Відповідачі: Моторне (транспортне) страхове бюро України (ЄДРПОУ 21647131), юридична адреса: м.Київ, Русанівський бульвар, 8.
Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АСКО ДС» (ЄДРПОУ 13494943), юридична адреса: Донецька обл., м.Дружківка, вул.Соборна 37.

Суддя О.О. Куць