ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2026 р. 	Справа № 520/20516/25	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Присяжнюк О.В.,
Суддів: Спаскіна О.А. , Любчич Л.В. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 20.11.2025 року (ухвалене суддею Сагайдак В.В.) в справі № 520/20516/25
за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 
до  Міністерства оборони України  
третя особа -  ІНФОРМАЦІЯ_1 
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулись до суду із позовом до Міністерства оборони України, у якому просили: визнати протиправним та скасувати рішення Міністерства оборони України оформлене Витягом з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум № 2/в від 26.01.2024 р. в частині відмови в призначенні одноразової грошової допомоги батькам померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, молодшого сержанта ОСОБА_3 ; зобов`язати Міністерство оборони України призначити одноразову грошову допомогу ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) та ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ), відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 975 від 25.12.2013 р. про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 20.11.2025 р. залишено без задоволення адміністративний позов. 
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме: Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", Кодексу адміністративного судочинства України та на не відповідність висновків суду обставинам справи. Позивач вважає, що суд першої інстанції неправильно застосував положення ст. 16-4 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та п. 19 Порядку №975, ототожнивши сам факт наявності алкоголю в крові військовослужбовця із встановленим адміністративним правопорушенням, що суперечить Конституції України, практиці Конституційного Суду України, Верховного Суду та Європейського суду з прав людини.
Відповідач подав до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу, в якому, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними в справі матеріалами.
Відповідно до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг.
Суд, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, вважає, що вимоги апеляційної скарги позивача підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав.
Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_1 , ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .
ОСОБА_3 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 .
Відповідно до Свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_6 . Молодший сержант ОСОБА_3 помер внаслідок захворювання – «Серцево-судинна недостатність. Постінфарктний кардіосклероз.».
Відповідно до листа Комунального закладу охорони здоров`я «Харківське обласне бюро судово-медичної експертизи Балаклійське відділення КЗОЗ ХОБСМЕ» № 06 від 19.06.2023 р., адресованого начальнику ІНФОРМАЦІЯ_7 полковнику ОСОБА_4 , зазначено, що при судово-медичній експертизі крові ОСОБА_3 , 1980 р.н., виявлений етиловий спирт в кількості - 1,69 ‰. Метиловий, ізопропіловий, н-пропіловий, ізобутиловий, н-бутиловий, ізоаміловий спирти не виявлені. (з висновку експерта № 16/9325-Дм/22 відділення судово-медичної токсикології КЗОЗ ХОБСМЕ від 11.11.2022 р., СМЕ токсиколог ОСОБА_5 , отримано 05.12.2022 р.).
Смерть молодшого сержанта ОСОБА_3 настала за місцем дислокації відділення охорони НОМЕР_3 окремого радіолокаційного взводу військової частини НОМЕР_4 .
Відповідно до Витягу з Протоколу засідання 12 Регіональної військово-лікарської комісії №392 від 28.02.2023 р. захворювання молодшого сержанта ОСОБА_3 «Серцево-судинна недостатність. Постінфарктний кардіосклероз.», яке призвело до смерті ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ). Захворювання, яке призвело до смерті, так, пов`язане з проходженням військової служби.
18.05.2023 р. позивачі звернулись через ІНФОРМАЦІЯ_8 із заявою про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку зі смертю їх сина, ОСОБА_3 .
На підставі поданих заяв та зібраних документів ІНФОРМАЦІЯ_1 був поданий до Департаменту соціального забезпечення Міністерства оборони України висновок №62/975/ОГД від 12.07.2023 р. щодо питання наявності права у позивачів на отримання одноразової грошової допомоги для розгляду Комісією Міноборони.
26.01.2024 р. рішенням Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, викладеним у протоколі №2/в (п.15), батьку та матері було відмовлено в призначенні одноразової грошової допомоги на підставі ст. 16-4 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», адже відповідно до ст. 16-4 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть) військовослужбовця є наслідком вчинення адміністративного правопорушення або дій у стані алкогольного сп`яніння.
Не погоджуючись з відмовою в призначенні одноразової грошової допомоги, позивачі звернулися до суду з цим позовом. 
Залишаючи позов без задоволення, суд першої інстанції виходив з того, що у позивачів відсутнє право на отримання одноразової грошової допомоги, оскільки загибель військовослужбовця настала внаслідок його дій, вчинених у стані алкогольного сп`яніння. 
Суд апеляційної інстанції не погоджується з висновком суду першої інстанції, з наступних підстав. 
Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення.
Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 р. № 2232-XII (в подальшому - Закон України № 2232-XII), здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.
Статтею 41 Закону № 2232-XII передбачено, що виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Згідно з ч. 1 ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 р. № 2011-ХІІ (в подальшому - Закон № 2011-ХІІ), одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
Пунктом 2 частини 2 статті 16 Закону № 2011-ХІІ встановлено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, нещасного випадку, пов`язаних з проходженням військової служби.
Відповідно до ст. 16-1 Закону № 2011-XII, у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста. Члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста визначаються відповідно до Сімейного кодексу України, а утриманці - відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
Згідно із ч.ч. 1, 6, 8 ст. 16-3 Закону №2011-ХІІ, одноразова грошова допомога у випадках, передбачених підпунктами 1-3 пункту 2статті 16 цього Закону, призначається і виплачується рівними частками всім особам, які мають право на її призначення та отримання, за їх особистою заявою чи заявою їх законних представників. У разі відмови якоїсь з осіб, зазначених у статті 16-1 цього Закону, від призначення та отримання одноразової грошової допомоги, або якщо одна із зазначених осіб у строк, встановлений пунктом 8 цієї статті, не реалізувала своє право на призначення та отримання такої допомоги, її частка розподіляється між іншими особами, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги. Особам, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги, її виплата здійснюється незалежно від реалізації права на призначення та отримання такої допомоги будь-якою з осіб, зазначених у статті 16-1 цього Закону. Одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами. Особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення у них такого права.
Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України (п. 9 ст. 16-3 Закону № 2011-ХІІ).
Статтею 16-4 Закону № 2011-ХІІ визначені випадки, за яких призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються - якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), захворювання, інвалідність або часткова втрата працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста є наслідком: вчинення ним кримінального або адміністративного правопорушення; вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння; навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, встановленого судом); подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати одноразової грошової допомоги.
Постановою Кабінету Міністрів України № 975 від 25.12.2013 р. затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (в подальшому - Порядок № 975, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин). 
Підпунктами 1-3 пункту 4 Порядку № 975 встановлено, що одноразова грошова допомога призначається у разі: загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби; смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, нещасного випадку, пов`язаних із проходженням військової служби; загибелі (смерті) військовозобов`язаного або резервіста, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, що настала під час виконання обов`язків військової служби або служби у військовому резерві.
Відповідно до п. 5 Порядку № 975, одноразова грошова допомога призначається і виплачується рівними частинами членам сім`ї, батькам та утриманцям загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста: у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста у випадках, передбачених підпунктом 1 пункту 4 цього Порядку, - у розмірі 750-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому настала загибель (смерть); у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста у випадках, передбачених підпунктами 2 і 3 пункту 4 цього Порядку, - у розмірі 500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому настала загибель (смерть).
Члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста визначаються відповідно до Сімейного кодексу України, а утриманці - відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
Відповідно до п. 10 Порядку № 975, члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого), яким призначається та виплачується одноразова грошова допомога, подають за місцем проходження служби (зборів) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста або уповноваженим структурним підрозділам державних органів, на які покладаються функції щодо підготовки необхідних для призначення пенсії документів (далі - уповноважений орган).
Пунктами 15, 19 Порядку № 975 встановлено, що рішення про відмову у призначенні грошової допомоги може бути оскаржено в установленому порядку.
Призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), захворювання, інвалідність чи часткова втрата працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовця, військовозобов`язаного чи резервіста є наслідком: вчинення ним злочину або адміністративного правопорушення; вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння; навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, встановленого судом); подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати одноразової грошової допомоги.
Аналіз вищевказаних норм законодавства вказує, що одноразова допомога не призначається з підстав, наведених цими нормами, лише у випадку, якщо смерть військовослужбовця є наслідком його перебування у стані алкогольного сп`яніння, а саме вчинення ним певних активних дій у стані алкогольного сп`яніння, які безпосередньо призвели до смерті (загибелі).
Сам факт перебування військовослужбовця у стані алкогольного сп`яніння на час настання смерті не визначається вказаними нормами права як підстава для відмови у призначенні одноразової грошової допомоги.
Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права, викладений в постанові Верховного Суду в справі № 640/6477/19 від 29.06.2022 р.
Відомості, які зазначені у зокрема, у постанові військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку смерті військовослужбовця та довідці, що свідчить про причини та обставини смерті військовослужбовця, мають важливе значення і є вирішальними для органу, що приймає рішення про призначення та виплату одноразової грошової допомоги, на якого покладено обов`язок перевірити, чи не настала смерть військовослужбовця за обставин, що виключають можливість призначення та виплати одноразової грошової допомоги, перелік яких визначений у статті 16-4 Закону №2011-XII.
Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права, викладений в постанові Верховного Суду в справі №120/13997/21-а від 18.03.2024 р.
Судовим розглядом встановлено, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 09.11.2022 р. № 742 «Про призначення спеціального розслідування за фактом нещасного випадку (смерті) військовослужбовця ОСОБА_3 » призначено комісію для проведення спеціального розслідування з метою з`ясування причин та обставин нещасного випадку (смерті) військовослужбовця ОСОБА_3 .
За результатами спеціального розслідування по факту нещасного випадку (смерті) військовослужбовця складено акт проведення розслідування №63/1673/107, який затверджено командиром військової частини НОМЕР_1 від 22.11.2022 р., висновками якого встановлено, що смерть молодшого сержанта ОСОБА_3 настала внаслідок загального захворювання, що підтверджується висновками судово-медичної експертизи.
У висновку судово-медичної експертизи №1217/176-БЛ/22 від 09.11.2022 р. причина смерті зазначено: серцево-судинна недостатність, постінфарктний кардіосклероз.
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 12.11.2022 р. № 351, виключено зі списків особового складу частини НОМЕР_1 молодшого сержанта ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в результаті серцево-судинної недостатності, постінфарктного кардіосклерозу. Смерть настала під час проходження військової служби.
В листі Комунального закладу охорони здоров`я «Харківське обласне бюро судово-медичної експертизи Балаклійське відділення КЗОЗ ХОБСМЕ» № 06 від 19.06.2023 р. зазначено, що при судово-медичній експертизі крові ОСОБА_3 , 1980 р.н., виявлений етиловий спирт в кількості - 1,69 ‰. Метиловий, ізопропіловий, н-пропіловий, ізобутиловий, н-бутиловий, ізоаміловий спирти не виявлені.
Проте, згідно із акту проведення розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку (зникнення, смерті, аварії) від 22.11.2022 р. № 63/1673/107 встановлено, що 09.11.2022 р. під час ранкового підйому особового складу встановлено відсутність командира відділення охорони НОМЕР_3 окремого радіолокаційного взводу ОСОБА_3 . При перевірці його спального місця старший сержант ОСОБА_6 виявив військовослужбовця без ознак життя. Медична бригада, яка прибула на місце, констатувала смерть молодшого сержанта ОСОБА_3 . 
Згідно із витягу з протоколу засідання 12 Регіональної військово-лікарської комісії №392 від 28.02.2023 р. захворювання молодшого сержанта ОСОБА_3 , яке призвело до смерті «Серцево-судинна недостатність. Постінфарктний кардіосклероз». Захворювання, яке призвело до смерті, так, пов`язане з проходженням військової служби.
Суд апеляційної інстанції, зазначає, що за висновками судово-медичної експертизи, висновок експерта №16/9325-Дм/22 не містить відомостей, що смерть ОСОБА_3 настала через алкогольне сп`яніння.
Відповідачем до матеріалів справи не надано належних доказів на підтвердження вчинення ОСОБА_3 дій у стані алкогольного сп`яніння, що мали своїм наслідком його смерть, тому суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність в матеріалах справи належних та достатніх доказів на підтвердження вчинення ОСОБА_3 адміністративного правопорушення або дій у стані алкогольного сп`яніння, що мали своїм наслідком його загибель.
Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що оскільки причина смерті ОСОБА_3 за висновками військово-лікарської комісії не пов`язана з його перебуванням в стані алкогольного або наркотичного сп`яніння та вчинення ним кримінального чи адміністративного правопорушення, то відсутні підстави, встановлених статтею 16-4 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» для відмови позивачам у призначені та виплаті одноразової грошової допомоги, у зв`язку із загибеллю (смертю) військовослужбовця ОСОБА_3 .
Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги позивачів в частині визнання протиправним та скасування рішення Міністерства оборони України, оформлене Витягом з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум № 2/в від 26.01.2024 р. в частині відмови в призначенні одноразової грошової допомоги батькам померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, молодшого сержанта ОСОБА_3 . 
Щодо позовної вимоги про зобов`язання Міністерства оборони України призначити та виплатити одноразову грошову допомогу у зв`язку із загибеллю військовослужбовця, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
Відповідно до ч. 3 ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі скасування, зокрема, індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.
Критеріями, які впливають на обрання судом способу захисту прав особи в межах вимог про зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії, є встановлення судом додержання суб`єктом звернення усіх передбачених законом умов для отримання позитивного результату та наявність у суб`єкта владних повноважень права діяти при прийнятті рішення на власний розсуд.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що прийняття рішення про призначення та виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку зі загибеллю (смертю) військовослужбовця, належить до повноважень Міністерства оборони України, які є дискреційними.
Згідно Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.
Тобто, під дискреційним повноваженням слід розуміти компетенцію суб`єкта владних повноважень на прийняття самостійного рішення в межах, визначених законодавством, та з урахуванням принципу верховенства права.
Зміст компетенції органу виконавчої влади складають його повноваження - певні права та обов`язки органу діяти, вирішуючи коло справ, визначених цією компетенцією. В одних випадках це зміст прав та обов`язків (право діяти чи утримуватися від певних дій). В інших випадках органу виконавчої влади надається свобода діяти на свій розсуд, тобто оцінюючи ситуацію, вибирати один із кількох варіантів дій (або утримуватися від дій) чи один з варіантів можливих рішень.
З урахуванням повноважень суду, що визначені ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.
У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач з урахуванням його правової оцінки наданої судом у рішенні.
Із врахуванням вищевикладених обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що повноваження комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум є дискреційними, належним способом захисту порушеного права позивачів у даних спірних правовідносинах є зобов`язання відповідача повторно розглянути заяви позивачів та додані до них документи про призначення та виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку зі загибеллю (смертю) військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби, у порядку і розмірі, передбаченому Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», з урахуванням висновків суду.
Вказаний правовий висновок в частині обрання належного способу захисту порушеного права узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 31.01.2024 р. в справі № 480/4122/22.
Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 315, п. 4 ч. 1 ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення, у разі неправильного застосування норм матеріального права.
Із врахуванням вищевикладених обставин, суд апеляційної інстанції вважає необхідним скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 20.11.2025 р., та ухвалити постанову, якою позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 задовольнити частково, а саме: визнати протиправним та скасувати рішення Міністерства оборони України, оформлене Витягом з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум № 2/в від 26.01.2024 р. в частині відмови в призначенні одноразової грошової допомоги батькам померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, молодшого сержанта ОСОБА_3 ; зобов`язати Міністерство оборони України повторно розглянути заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 від 18.05.2023 р. та додані до них документи про призначення та виплату одноразової грошової допомоги в зв`язку з загибеллю (смертю) військовослужбовця ОСОБА_3 , з урахуванням висновків суду; в іншій частині позову відмовити. 
Керуючись ст.ст. 311, 315, 317, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 20.11.2025 в справі № 520/20516/25 скасувати.
Ухвалити постанову, якою позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 задовольнити частково. 
Визнати протиправним та скасувати рішення Міністерства оборони України оформлене Витягом з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум № 2/в від 26.01.2024 р. в частині відмови в призначенні одноразової грошової допомоги батькам померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, молодшого сержанта ОСОБА_3 .
Зобов`язати Міністерство оборони України повторно розглянути заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 від 18.05.2023 р. та додані до них документи про призначення та виплату одноразової грошової допомоги в зв`язку з загибеллю (смертю) військовослужбовця ОСОБА_3 , з урахуванням висновків суду.
В іншій частині позову відмовити. 
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду.

Головуючий суддя 		О.В. Присяжнюк 	
Судді	   	О.А. Спаскін   Л.В. Любчич