Справа № 450/2663/25  Провадження № 3/450/360/26 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

29 січня 2026 року суддя Пустомитівського районного суду Львівської області Кукса Д.А., розглянувши адміністративну справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою АДРЕСА_1 
за ч. 1 ст. 130 КУпАП,-
В С Т А Н О В И В:

17.06.2025 о 01 год. 15 хв. в с. Сокільники на вул. Зубрівська,27, ОСОБА_1 керував транспортним засобом Volkswagen Passat д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, почервоніння очей, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою алкотестера “Драгер” та у медичному закладі у встановленому законодавством порядку відмовився. Від права керування транспортним засобом відсторонений.
Такими своїми діями водій ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР. 
Дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
ОСОБА_1 двічі викликався в судове засідання, однак не з`явився, хоча повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомляв, клопотань не скеровував. 
Адвокат Мартиневич Ю.О. в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомляв.
В матеріалах справи міститься клопотання про закриття провадження по адміністративній справі. В обґрунтування своєї позиції ОСОБА_1 зазначає, що з матеріалів адміністративної справи не вбачається наявності законних підстав для зупинки транспортного засобу відповідно до ст.35 Закону України «Про Національну поліцію», а також відсутні належні та допустимі докази факту керування ним автомобілем і вчинення будь-яких порушень Правил дорожнього руху, у зв`язку з чим усі подальші вимоги працівників поліції не були обов`язковими до виконання, а складені відносно нього процесуальні документи не можуть вважатися допустимими доказами; з відеозапису, долученого до матеріалів справи, вбачається, що транспортний засіб перебував у нерухомому стані з вимкненими проблисковими маячками, факт його зупинки працівниками поліції відсутній, а також не зафіксовано жодних об`єктивних ознак алкогольного сп`яніння, зокрема тремтіння рук, порушення координації рухів чи неадекватної поведінки, які зазначені у протоколі; при цьому матеріали справи містять істотні суперечності щодо часу події, оскільки відеофіксація розпочинається о 01:20 год., тоді як у протоколі про адміністративне правопорушення, направленні до медичного закладу та рапорті працівника поліції зазначені інші часові показники, що ставить під сумнів достовірність таких доказів; крім того, особа вказує, що працівники поліції не представилися, не пред`явили службові посвідчення, не повідомили про здійснення відеофіксації, не роз`яснили йому процесуальні права, у тому числі право на правову допомогу, та не дотрималися вимог ст.266 КУпАП, Інструкції МВС і Постанови КМУ №1103 щодо порядку проведення огляду на стан сп`яніння, у зв`язку з чим сама процедура оформлення адміністративного правопорушення проведена з істотними порушеннями вимог закону; з огляду на викладене, особа вважає, що протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали не можуть бути визнані належними та допустимими доказами у розумінні ст.251 КУпАП, а всі сумніви щодо доведеності його вини відповідно до ст.62 Конституції України підлягають тлумаченню на його користь, що свідчить про відсутність підстав для притягнення її до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.
При цьому, визначений частиною другою статті 268 КУпАП перелік справ, розгляд яких здійснюється за обов`язкової присутності особи, не містить справ про адміністративне правопорушення, передбачене статтею 130 КУпАП. 
Відповідно до глави 21 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, зобов`язана добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. 
ЄСПЛ неодноразово висловлював позицію, згідно з якою відкладення розгляду справи має бути з об`єктивних причин і не суперечити дотриманню розгляду справи у розумні строки. Так, у рішенні у справі «Цихановський проти України» (Tsykhanovsky v. Ukraine) ЄСПЛ зазначив, що саме національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні. Аналогічну позицію висловлено у рішеннях ЄСПЛ «Смірнова проти України» (Smirnov v. Ukraine, Application N36655/02), «Карнаушенко проти України»(Karnaushenko v. Ukraine, Application N 23853/02).
Відтак, враховуючи необхідність дотримання строків розгляду справи про адміністративне правопорушення, встановлених законом, суд прийшов до переконання щодо розгляду адміністративної справи за відсутності особи, яка притягається до адмінвідповідальності ОСОБА_1 та його адвоката.
Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
За приписами ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Диспозицією ч. 1 ст.130 КУпАП передбачено відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Посилання ОСОБА_1 на те, що він не керував транспортним засобом та не вчиняв порушень Правил дорожнього руху, які могли бути підставою для його зупинки, спростовуються відеозаписом, долученим до матеріалів справи. З вказаного відеозапису вбачається, що працівники поліції неодноразово повідомляли ОСОБА_1 про підставу зупинки транспортного засобу, а саме - порушення комендантської години. Крім того, ОСОБА_1 не заперечує факту керування транспортним засобом.
Як вбачається з долученого до матеріалів справи відеозапису, ОСОБА_1 визнав факт вживання алкогольних напоїв, пояснивши це сімейним конфліктом, а також підтвердив, що керував транспортним засобом.
Посилання ОСОБА_1 у поданому клопотанні на те, що в протоколі зазначено, нібито о 00 год. 40 хв. він уже керував транспортним засобом, є безпідставними, оскільки протокол про адміністративне правопорушення складено 17.06.2025 року о 01 год. 38 хв., а подія правопорушення, згідно з протоколом, мала місце о 01 год. 15 хв.
Крім того, працівники поліції неодноразово пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора, а також пройти медичний огляд у закладі охорони здоров`я, однак останній відмовлявся від проходження огляду та поводився неадекватно.
Інші доводи  ОСОБА_1 наведенні в клопотанні про закриття адміністративного правопорушення є формальними і жодним чином не свідчать про його невинуватість, а також не спростовують наявних у справі доказів на підтвердження вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Також вказані покликання в клопотанні про закриття адміністративного правопорушення, розцінюються, як бажання  ОСОБА_1 уникнути адміністративної відповідальності. 
Розглядаючи матеріали адміністративної справи в межах наявних доказів, приходжу до висновку, що винуватість адмінправопорушника  ОСОБА_1 , який порушив вимоги пункту 2.5 ПДР і вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, доведена матеріалами справи, а саме протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №364072 від 17.06.2025, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 17.06.2025; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 17.06.2025; відеозаписами, які містять фіксацію обставин події та підтверджують вину водія  ОСОБА_1 у вчиненні даного адміністративного правопорушення; рапортом працівника поліції.
Оцінені судом докази доводять винуватість  ОСОБА_1 «поза розумним сумнівом», тобто достовірно і достатньо підтверджують вчинення ним порушення вимог пункту 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Дослідивши матеріали справи, приходжу до висновку, що в діях  ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Вирішуючи питання про вид стягнення, з врахуванням особи правопорушника, приходжу до висновку, що на правопорушника слід накласти адміністративне стягнення в межах санкції статті, що передбачає відповідальність за вчинене правопорушення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік. 
Керуючись ст.ст. 283, 284 КУпАП, суддя,-

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік. 
Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави 605,60 гривень судового збору.
Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження або внесення на неї подання прокурора - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги або подання без задоволення. У разі несплати правопорушником штрафу у зазначений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень.
Постанова може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців з наступного дня після набрання нею законної сили.
Зобов`язати відділ державної виконавчої служби повідомити про виконання постанови шляхом повернення останньої на адресу суду з відміткою про її виконання.
На постанову може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя	Д.  А.  Кукса