Справа № 577/1133/26
Провадження № 2/577/974/26  

Р І Ш Е Н Н Я 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

02 квітня 2026 року 

Конотопський міськрайонний суд Сумської області в складі:
головуючого судді Логіна Є.В.,
секретаря судового засідання Скляр О.М., 

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м. Конотоп, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, - 

в с т а н о в и в:

ТзОВ «ФК «Кредит-Капітал» звернулось до суду із позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача на свою користь суму заборгованості за кредитним договором № 1958407 від 11.02.2020 р. в розмірі 18476,92 грн. та понесені судові витрати на сплату судового збору та правничої допомоги.
Свої вимоги мотивує тим, що 11.02.2020 р. між ТзОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 1958407, відповідно до якого остання отримала кредит у розмірі 12000 грн. строком на 30 днів зі стандартною процентною ставкою 1,80% в день від суми кредиту, зниженою процентною ставкою 1,35 %.
Однак відповідач свої зобов`язання перед ТзОВ «Авентус Україна» не виконувала, внаслідок чого у неї виникла заборгованість. 
30.10.2020 року між ТзОВ «Авентус Україна» та ТзОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено Договір відступлення прав вимоги № ККАУ-30102020, відповідно до якого ТзОВ «ФК «Кредит-Капітал» приймає належні ТзОВ «Авентус Україна» права вимоги до боржників, зокрема і до боржника ОСОБА_1 . 
Відповідно до Реєстру боржників від 30.10.2020 року до Договору відступлення прав вимоги № ККАУ-30102020 від 30.10.2020 року, ТзОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 
в сумі 18476,92 грн., яка складається з 11998 грн. заборгованості за тілом кредиту, 6478,92 грн. заборгованості за відсотками.
Відповідач в добровільному порядку заборгованість не погашає, внаслідок чого ТзОВ «ФК «Кредит-Капітал» змушене звернутись до суду.
Ухвалою судді від 04.03.2026 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі з повідомленням сторін. 
16.03.2026 р. відповідач ОСОБА_1 подала відзив на позовну заяву, в якому вимоги позивача визнала частково. Свою позицію мотивує тим, що відповідно до п. 1.4. договору № 1958407, строк кредиту складає 30 днів, тобто до 12.03.2020 р. Так, 10.03.2020 р. нею було сплачено кредитору 4700 грн. і вказана сума була розподілена наступним чином: 4698 грн погашення процентів, 2 грн погашення основного боргу. Між тим, проценти за користування кредитом нараховано з 11.02.2020 р. по 09.04.2020 р., тобто поза межами строку кредитування. Таким чином, нараховані проценти у період з 13.03.2020 по 09.04.2020 відповідач вважає незаконними і такими, що не підлягають стягненню. Отже, просить стягнути з неї залишок несплачених процентів в розмірі 431,93 грн (215,96+215,97) з 11.03.2020 р. по 12.03.2020 р. та тіло кредиту - 11998 грн. Також, вважає значно завищеною суму за правничу допомогу в розмірі 8000 грн., просить зменшити судові витрати до 700 грн. 
17.03.2026 р. представник позивача ОСОБА_2 подав відповідь на відзив, в якому зазначає, що посилання відповідача на неправомірно нараховані проценти у період з 13.03.2020 р. по 09.04.2020 р. (після спливу дії договору) не заслуговують на увагу суду. Так, сторони в кредитному договорі погодили, що строк кредитування складає 30 днів. Однак, пунктом 4.1 договору передбачено, що цей строк може бути продовжено на кількість днів, зазначену в п.1.4. договору, якщо між сторонами буде досягнута домовленість про таке продовження у порядку, визначеному пп.4.2.-4.5. Договору. Пунктом 4.2., 4.3. договору передбачено, що споживач, у випадку якщо заборгованість за кредитом складає не менше 400 гривень (включно) може ініціювати продовження строку користування кредитом. Пропозиція (оферта) споживача щодо продовження строку користування кредитом вчиняється шляхом здійснення платежу на користь товариства у розмірі не менше суми нарахованих та не сплачених на дату платежу процентів, відповідь на яку товариство може надати протягом 24-годин з моменту вчинення вказаних дій споживачем. Згідно пункту 4.5 договору, у випадку акцептування товариством пропозиції (оферти) споживача про продовження строку кредиту, новий строк кредиту розраховується з наступного дня, що слідує за днем вчинення споживачем дій, зазначених в п. 4.3. Договору, та нова дата повернення кредиту відображається в особистому кабінеті. Протягом нового строку користування кредитом проценти нараховуються за стандартною процентною ставкою. Відтак, у період з 11.02.2020 р. по 10.03.2020 р. за користування кредитом нараховувались відсотки за зниженою процентною ставкою. 10.03.2020 р позичальницею було здійснено платіж 4700,00 грн., а отже, було ініційовано продовження строку кредитування ще на 30 днів. Отже, згідно умов пункту 4.3. Договору, після акцентування товариством пролонгації, за користування кредитними коштами почала нараховувати стандартна процентна ставка (період з 11.03.2020 року по 10.04.2020 року). Наведені обставини свідчать про те, що відповідачка, здійснивши 10.03.2020 року платіж у розмірі 4700,00 грн, фактично реалізувала передбачене договором право на пролонгацію кредиту, чим погодилась із продовженням строку кредитування на 30 днів. 
Представник позивача ТзОВ «ФК «Кредит-Капітал» в судове засідання не з`явився, подавши заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримують у повному обсязі. 
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, про час і місце розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку. 
Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті (ч.1 ст. 223 ЦПК України).
Згідно ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
З`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, перевіривши зібрані по справі матеріали, суд дійшов наступного висновку.
Судом встановлено, що 11.02.2020 р. між ТзОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 1958407, відповідно до якого остання отримала кредит у розмірі 12000 грн. строком на 30 днів зі стандартною процентною ставкою 1,80% в день від суми кредиту, зниженою процентною ставкою 1,35 % в день від суми кредиту. 
Однак відповідач свої зобов`язання перед ТзОВ «Авентус Україна» не виконувала, внаслідок чого у неї виникла заборгованість. 
30.10.2020 року між ТзОВ «Авентус Україна» та ТзОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено Договір відступлення прав вимоги № ККАУ-30102020, відповідно до якого ТзОВ «ФК «Кредит-Капітал» приймає належні ТзОВ «Авентус Україна» права вимоги до боржників, зокрема і до боржника ОСОБА_1 . 
Відповідно до Реєстру боржників від 30.10.2020 року до Договір відступлення прав вимоги № ККАУ-30102020 від 30.10.2020 року, ТзОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 
в сумі 18476,92 грн., яка складається з 11998 грн. заборгованості за тілом кредиту, 6478,92 грн. заборгованості за відсотками, що підтверджується розрахунком в матеріалах справи ( а.с.15 зв.-20).
Факт укладення кредитного договору між ТзОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 , отримання нею кредитних коштів на визначених договором умовах та перехід права вимоги від первісного кредитора до ТзОВ «ФК «Кредит-Капітал» учасниками процесу не оспорюється, а тому, в силу ч.1 ст. 82 ЦПК України є такими обставинами, які визнаються учасниками справи і не підлягають доказуванню. Суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.
Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов`язана надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити відсотки.
Відповідно до ст. 1049 ЦК України, яка в силу ч.2 ст.1054 ЦК України застосовується до правовідносин у сфері кредитування, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
У відповідності до ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Відповідно до ст.526 ЦК зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, а в ст. 530 ЦК вказується, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно полягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до п.1) ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно зі ст. 610 ЦК України, передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно ч. 1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Згідно ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке настане у майбутньому (майбутня вимога).
З наданих позивачем розрахунку та відповідно до витягу з Реєстру боржників загальна заборгованість відповідача № 1958407 від 11.02.2020 р. за кредитним договором № 1958407 від 11.02.2020 р. становить 18476,92 грн., яка складається з 11998 грн. заборгованості за тілом кредиту, 6478,92 грн. заборгованості за відсотками, за період з 11.02.2020р. по 09.04.2020р.
Що стосується заперечень відповідачки про нарахування відсотків після спливу строку кредитування за період з 13.03.2020 по 09.04.2020 суд зазначає наступне.
Так, згідно п. 1.4 Договору – строк кредиту складає 30 днів. Строк може бути продовжено у порядку та на умовах визначених в Розділі 4 цього Договору.
Зміст Розділу 4 «Пролонгація строку кредиту» передбачає наступні умови. Згідно п. 4.1 договору, строк кредиту може бути продовжено на кількість днів, зазначену в п.1.4 Договору, тобто ще на 30 днів, якщо між сторонами буде досягнута домовленість про таке продовження у порядку, визначеному пп.4.2.-4.5 договору.
Пунктами 4.2., 4.3. Договору передбачається, що споживач, у випадку якщо заборгованість за кредитом складає не менше 400 гривень (включно) може ініціювати продовження строку користування кредитом. Пропозиція (оферта) споживача щодо продовження строку користування кредитом вчиняється шляхом здійснення платежу на користь Товариства у розмірі не менше суми нарахованих та не сплачених на дату платежу процентів, відповідь на яку Товариство може надати протягом 24-годин з моменту вчинення вказаних дій споживачем.
Згідно пункту 4.5 Договору – у випадку акцептування Товариством пропозиції (оферти) споживача про продовження строку кредиту, новий строк кредиту розраховується з наступного дня, що слідує за днем вчинення споживачем дій, зазначених в п. 4.3. договору та нова дата повернення кредиту відображається в особистому кабінеті. Протягом нового строку користування кредитом проценти нараховуються за стандартною процентною ставкою.
Як встановлено, у період з 11.02.2020 року по 10.03.2020 року за користування кредитом відповідачці нараховувались відсотки за зниженою процентною ставкою. Однак 10.03.2020 року останньою було здійснено платіж в розмірі 4700,00 грн., а отже було ініційовано продовження строку кредитування ще на 30 днів. Відтак, після акцентування товариством пролонгації, за користування кредитними коштами почала нараховувати стандартна процентна ставка за період з 11.03.2020 року по 10.04.2020 року.
Наведене свідчить про те, що відповідачка, здійснивши 10.03.2020 року платіж у розмірі 4700,00 грн, фактично реалізувала передбачене договором право на пролонгацію кредиту, чим погодилась із продовженням строку кредитування на 30 днів. 
Таким чином, у зв`язку з акцептуванням такої пролонгації товариством, з 11.03.2020 року правомірно змінилися умови користування кредитом, зокрема почала застосовуватись стандартна процентна ставка замість пільгової, а тому нарахування відсотків є таким, що відповідає умовам укладеного договору, а позиція відповідачки у відзиві щодо неправомірності такого нарахування, є безпідставною та не ґрунтується на фактичних обставинах справи і положеннях договору. Правильність проведення розрахунку заборгованості по кредиту відповідачкою належними та допустимими доказами не спростована.
Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що внаслідок невиконання умов кредитного договору ОСОБА_1 були порушені права позивача. А тому, оцінюючі представлені позивачем докази та наведені аргументи, суд приходить до висновку, що позов є підставним та підлягає до задоволення в частині стягнення боргу.
При вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, судом встановлено наступне.
Позивачем заявлено вимогу про компенсацію понесених ним витрат на правничу допомогу в розмірі 8000 грн.
Відповідно до ч.1 п.1 ч. 3 ст. 133 та ч.1 - 3 ст. 137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.
Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.
На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано суду копію договору про надання правової допомоги № 0107 від 01.07.2025 р., укладеного між ТзОВ ФК «Кредит-Капітал» та адвокатським об`єднанням «Апологет», копію акту наданих послуг № 163 від 13.02.2026 р., детальний опис наданих послуг, копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю, копію ордеру на надання правничої допомоги від 02.07.2025 р.
Верховний Суд неодноразово висловлював правову позицію щодо порядку та критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу та їх розподілу, зокрема в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 року у справі № 922/1964/21 вказано, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.12.2021 у справі № 927/237/20).
Такі самі критерії, як зазначено вище, застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04). Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Суд вважає необґрунтованими вимоги щодо стягнення витрат на правничу допомогу у заявленому розмірі 8 000 грн. який, на переконання суду, не є співмірним із наданими адвокатом послугами та складністю справи, та приходить до висновку, що стягненню з відповідача на користь позивача підлягають витрати на оплату послуг адвоката, в розмірі 2 000 грн.
Саме такий розмір відповідатиме критеріям дійсності, обґрунтованості, розумності і співмірності відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін. 
Крім того, в силу дії 141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути в користь позивача судові витрати на оплату судового збору.
Керуючись ст. ст. 12, 13, 76, 89, 141, 247, 259, 263-265, 273, 280-282 ЦПК України, ст.ст. 525, 526, 527, 530, 610, 625, 629, 1050, 1054 ЦК України, суд ,-
у х в а л и в :
Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» суму заборгованості за кредитним договором № 1958407 від 11.02.2020 року в розмірі 18476 (вісімнадцять тисяч чотириста сімдесят шість) грн., судовий збір в розмірі 2662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) грн. 40 коп. та 2000 (дві тисячі) грн. витрат на правничу допомогу. 
В задоволенні решти позовних вимог – відмовити.
Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сумського апеляційного суду протягом 30 днів з дня проголошення повного тексту рішення.
Повне найменування сторін:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія “ Кредит-Капітал” (юридична адреса: 79029, м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, 1, корпус 28, 3 поверх, за реквізитами: код ЄДРПОУ 35234236, НОМЕР_1 , банк отримувача АТ «Креді Агріколь Банк», МФО 300614)
Відповідач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована: АДРЕСА_1 ). 

Суддя Логін Є.  В.