Справа № 350/247/26
Номер провадження 2/350/418/2026

Р І Ш Е Н Н Я 
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

17 квітня 2026 року      селище Рожнятів

Рожнятівський районний суд Івано-Франківської області 
у складі :
головуючого судді  Бейка А.М.,
секретяря судового засідання  Маєвської С.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду селища Рожнятів у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості, суд -
у с т а н о в и в:
І.Стислий виклад позицій сторін:
представник позивача звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Свеа Фінанс» заборгованість за договором №2083580 від 09.02.2025 року у розмірі 43709,98 грн., а також судові витрати у розмірі 2662,40 грн за сплачений судовий збір. 
Позовні вимоги мотивовані тим, що 09.02.2025 року між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та ОСОБА_1 було укладено Договір №2083580 про надання споживчого кредиту (надалі - кредитний договір, договір) шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію». Після того, як відповідачем було здійснено реєстрацію в інформаційно-телекомунікаційній системі первісного кредитора (далі - ІТС) і заповнено електронну заявку на отримання споживчого кредиту на сайті первісного кредитора в мережі Інтернет, що перебуває за адресою: https://selfiecredit.ua/, ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» 09.02.2025 направило ОСОБА_1 пропозицію (оферту) укласти Договір №2083580 про надання споживчого кредиту у вигляді розміщення в особистому кабінеті позичальника на сайті повного тексту кредитного договору.
В процесі заповнення заявки і реєстрації особистого кабінету позичальником первісний кредитор здійснив ідентифікацію та верифікацію особи в порядку, передбаченому нормативними актами Національного банку України, зокрема із використанням системи BankID НБУ, у зв`язку з чим особу, що вчиняла дії в інформаційно-телекомунікаційній системі первісного кредитора, було однозначно встановлено як ОСОБА_1 09.02.2025 року, після ознайомлення з пропозицією укласти електронний договір у формі договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту, який містив усі істотні умови, і маючи технічну можливість відмовитися від його підписання, відповідач виразив однозначну згоду з умовами договору шляхом вчинення відповідних дій в ІТС первісного кредитора. Зі своєї сторони ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» 09.02.2025 о 16:00:34 направило ОСОБА_1 через телекомунікаційну систему на номер телефону НОМЕР_1 одноразовий ідентифікатор B376, який у подальшому був введений відповідачем у відповідному розділі ІТС, чим останній прийняв (акцептував) пропозицію щодо укладення Договору № 2083580 про надання споживчого кредиту на умовах, визначених офертою.
Таким чином, 09.02.2025 між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та ОСОБА_1 було укладено Договір № 2083580 про надання споживчого кредиту. Відповідно до розділу 1 кредитного договору ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» надало позичальнику кредит у гривні, а позичальник зобов`язався одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Кредит надавався строком на 350 днів, стандартна процентна ставка становила 1 % в день.
13.02.2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «СЕЛФІ КРЕДИТ» (первісний кредитор) та ОСОБА_1 було укладено Додаткову угоду до Договору про надання споживчого кредиту №2083580 від 09.02.2025.
Товариство з обмеженою відповідальністю «СЕЛФІ КРЕДИТ» свої зобов`язання за договором виконало, та надало позичальнику грошові кошти у розмірі 10500 грн. та 2500 грн. шляхом їх перерахування на картку позичальника № НОМЕР_2 , яку Позичальник вказав при оформленні кредиту. Всього ОСОБА_1 отримав від первісного кредитора грошові кошти у розмірі 13000 грн. Це підтверджується документом від надавача платіжних послуг ТОВ «ПЕЙТЕК», що включено до реєстру платіжної інфраструктури Національного банку України. 
Відповідач виконував взяті на себе зобов`язання з істотним порушенням умов договору, сплачуючи поточні щомісячні платежі з простроченням, не в повному обсязі або не сплачуючи їх взагалі, що спричинило виникнення простроченої заборгованості.
22.10.2025 між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та Товариством з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» було укладено Договір факторингу №01.02-41/25, відповідно до умов якого клієнт відступає (передає) фактору права вимоги, а фактор набуває права вимоги від клієнта та сплачує клієнту за відступлення прав вимоги фінансування у сумі, що дорівнює ціні договору, у порядку та строки, встановлені цим договором.
Відповідно до Додатку 1 (Реєстру боржників) до Договору факторингу №01.02-41/25 від 22.10.2025 року, заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором № 2083580 складає 43709 грн 98 коп., з яких: 12499,98 заборгованість по тілу кредиту, 24710 грн. заборгованість по відсотках, пеня 6500 грн.
Оскільки термін повернення кредиту у повному обсязі настав, а заборгованість за кредитним договором у встановлений строк не була погашена, Товариство з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» змушене звернутися з даним позовом до суду про стягнення заборгованості у судовому порядку з метою захисту та поновлення порушених прав, а саме повернення кредитних коштів, відсотків та інших передбачених договором платежів у зв`язку з неналежним виконанням позичальником зобов`язань за кредитним договором.
17.03.2026 через канцелярію суду від відповідача ОСОБА_1 надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній зазначає, що позовні вимоги визнає частково, а саме в межах простроченої заборгованості за кредитом в розмірі 12499,97 грн. Також погоджується з нарахуванням відсотків за користування кредитом в розмірі, що не перевищує 50% від тіла кредиту, тобто у розмірі 6249,99 грн. З цих підстав просив позовні вимоги задоволити частково.
У судове засідання представник позивача не прибула, однак в позовній заяві просила розгляд даної справи провести без участі представника. Не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не прибув, у наданому до суду відзиві просив проводити розгляд справи без його участі. 
ІІ. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі:
ухвалою Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 18.02.2026 суд прийняв позовну заяву до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, відкрив провадження у справі та призначив відкрите судове засідання з повідомленням учасників справи.
17.03.2026 відповідач ОСОБА_1 через канцелярію суду подав клопотання про поновлення строку на подання відзиву та відзив на позовну заяву. 
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дотримуючись вимог вищезазначених норм процесуального закону, розгляд справи проводиться у відсутності сторін без фіксування звукозаписувальним технічним засобом на підставі письмових доказів, наявних в матеріалах справи.
ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин:
Судом встановлено, що 09.02.2025 між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та ОСОБА_1 було укладено Договір №2083580 про надання споживчого кредиту, відповідно до якого останньому було надано грошові кошти у сумі 10500 грн. Вказаний договір укладено в електронній формі шляхом прийняття відповідачем умов договору в особистому кабінеті в інформаційно-телекомунікаційній системі первісного кредитора. Договір підписано електронним підписом відповідача, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, надісланого на зазначений ним номер телефону. Первісний кредитор виконав свої зобов`язання за кредитним договором, надавши відповідачу кредитні кошти шляхом їх перерахування на платіжну картку, вказану відповідачем при оформленні кредиту. 
13.02.2025 року між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» (первісний кредитор) та ОСОБА_1 було укладено Додаткову угоду до Договору про надання споживчого кредиту №2083580 від 09.02.2026 року відповідно до якого останньому було надано грошові кошти у сумі 2500 грн.
Отримання кредитних коштів підтверджується документом від надавача платіжних послуг ТОВ «ПЕЙТЕК», поданим позивачем до матеріалів справи.
У подальшому на підставі Договору факторингу №01.02-41/25 від 22.10.2025 право вимоги за вказаним кредитним договором перейшло до Товариства з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС», що підтверджується копією договору факторингу, витягом з реєстру боржників та іншими письмовими доказами, поданими позивачем.
Станом на дату подання позову заборгованість відповідача за Договором №2083580 від 09.02.2025 становить 43709,98 грн, а саме: 12499,98 грн. - заборгованість по тілу кредиту; 24710 грн - заборгованість по відсотках; 6500 грн. - пеня.
Відповідачем, незважаючи на вимоги ст. 81 ЦПК України про те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, не надано доказів на спростування обставин укладення між сторонами договору про надання коштів у позику на умовах споживчого кредитування, погодження всіх істотних умов договору, отримання кредитних коштів, а також доказів належного виконання зобов`язань або погашення заборгованості повністю чи частково.
Аналізуючи подані позивачем електронні докази, що містяться в матеріалах справи в електронному вигляді та сформовані через підсистему «Електронний суд» ЄСІТС, суд приходить до висновку про їх належність, допустимість та доказове значення, оскільки вони подані у встановленому процесуальним законом порядку, взаємно узгоджуються між собою та підтверджують обставини укладення кредитного договору, отримання відповідачем кредитних коштів, переходу права вимоги до нового кредитора, часткового виконання зобов`язання та виникнення заборгованості. Подані через підсистему «Електронний суд» електронні документи досліджені судом та визнаються належними електронними доказами у справі.
Таким чином, між сторонами виник спір щодо належного виконання умов кредитного зобов`язання, непогашення відповідачем заборгованості за ним, що є порушенням законних прав та інтересів позивача.
IV. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування:
Суд, дослідивши та оцінивши наявні в справі докази в їх сукупності, надані позивачем на обґрунтування позовних вимог, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, вважає, що даний позов підлягає до задоволення, виходячи з такого.
Згідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Суд зобов`язаний поважати честь і гідність усіх учасників судового процесу і здійснювати правосуддя на засадах їх рівності перед законом і судом незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних та інших ознак (ст. 6 ЦПК України).
Відповідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно з ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Відповідно до ст. 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у тому числі електронних, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін.
За змістом ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Згідно зі статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронного правочину є, зокрема, використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним у письмовій формі.
Суд вважає доведеним, що кредитний договір між первісним кредитором та відповідачем був укладений належним чином в електронній формі, оскільки матеріали справи містять відомості про реєстрацію відповідача в інформаційній системі кредитодавця, ознайомлення його з умовами договору, направлення на належний відповідачу номер телефону одноразового ідентифікатора та акцептування ним умов договору шляхом введення відповідного одноразового коду.
Такий висновок узгоджується із правовими висновками Верховного Суду щодо допустимості укладення кредитних договорів в електронній формі шляхом використання одноразового ідентифікатора.
Поняття договору позики наведене у ст. 1046 ЦК України, відповідно до ч. 1 якої за договором позики одна сторона передає у власність другій стороні грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів.
За приписами ч. 1 та 3 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на банківський рахунок позикодавця.
За змістом ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином і в установлений строк, відповідно до умов договору та вимог закону.
Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.
Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, що передбачено ст. 599 ЦК України.
Оскільки судом встановлено, що позичальником умови кредитного договору не виконано, грошові кошти на умовах визначених кредитним договором не повернуто, внаслідок чого утворилася заборгованість, а тому суд доходить висновку про те, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав шляхом зобов`язання боржника виконати обов`язок з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів в сумі 12499,98 грн. та відсотків в сумі 24710 грн. за Договором про надання споживчого кредиту №2083580 від 22.10.2025. При цьому, суд враховує, що розмір заборгованості за відсотками, позивачем визначено з урахуванням положень ЗУ «Про споживче кредитування», згідно яких максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати 1 %.
Відтак суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту в сумі 12499,98 грн. та процентами в сумі 24710 грн, а всього в сумі 37209,98 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Однак, при визначенні позивачем розміру заборгованості, суд не може погодитися з законністю нарахування пені в розмірі 6500 грн. з наступних підстав.
Відповідно до Закону України від 15 березня 2022 року №2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану», розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено пунктом 18, який передбачає, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року за № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року, на території України введено воєнний стан із 05 год 30 хв 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Згодом, неодноразово воєнний стан на території України продовжувався у встановленому законом порядку, і є чинним на даний час.
Оскільки кредитний договір укладено та зобов`язання за ним прострочено в період дії воєнного стану, тому підстав для нарахування пені за прострочення виконання кредитних зобов`язань у позивача в сумі 6500 грн., не має. А тому в цій частині у задоволенні позову слід відмовити за його безпідставністю.
V. Розподіл судових витрат:
питання судових витрат суд вирішує за правилами ст. 141 ЦПК України, при цьому враховує, що до судових витрат, які позивач поніс у зв`язку з розглядом справи, останній відносить оплату судового збору у розмірі 2662,40 грн., що підтверджується платіжною інструкцією №726 від 30.01.2026.
Враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути сплачений при подачі позову судовий збір в сумі 2266,48 грн. (2662,40 грн. х 37209,98 грн. /43709,98 грн.).
Керуючись ст.ст.247, 259, 263 - 265, 268, 273, 274 ЦПК України, суд, - 
у х в а л и в:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості – задоволити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» заборгованість за договором №2083580 від 09.02.2025 року в розмірі 37209 (тридцять сім тисяч двісті дев`ять) гривень 98 копійок та 2266 (дві тисячі двісті шістдесят шість) гривень 48 копійок судових витрат. 
У задоволенні решти позовних вимог відмовити. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення або складення. Учасник справи якому рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Позивач: Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» код ЄДРПОУ 37616221, місцезнаходження: 04070, вул. Іллінська, буд. 8, м. Київ.
Відповідач: ОСОБА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Суддя    А.М. Бейко