ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 квітня 2026 року	справа № 380/25247/25	

Львівський окружний адміністративний суд, у складі головуючої судді Морської Галини Михайлівни, розглянувши у письмовому провадженні в м. Львові в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, за участю третьої особи на стороні відповідача ОСОБА_2 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Міністерства оборони України (далі - відповідач), за участю третьої особи на стороні відповідача ОСОБА_2 , в якому просить:
- визнати протиправним та скасувати рішення Міністерства оборони України, оформленого протоколом засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 28.08.2025 № 78/д, прийнятого за результатами розгляду заяви позивача про призначення та виплату йому одноразової грошової допомоги як члену сім`ї загиблого військовослужбовця ОСОБА_3 ; 
- зобов`язати Міністерство оборони України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення одноразової грошової допомоги згідно з пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 у зв`язку із загибеллю батька - військовослужбовця Збройних Сил України ОСОБА_3 , під час захисту Батьківщини та призначити виплату такої одноразової грошової допомоги.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи головуючим суддею визначено суддю Кисильову Ольгу Йосипівну.
Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 29.12.2025 відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження.
Згідно розпорядження керівника апарату Львівського окружного адміністративного суду відповідно до п.2.3.44 Положення про автоматизовану систему документообігу суду проведено повторний автоматизований розподіл справи №380/25247/25.
Протоколом повторного автоматизованого розподілу справи між суддями головуючою суддею визначено суддю Морську Галину Михайлівну.
Ухвалою від 28.01.2026 справа прийнята до провадження суддею Морською Г.М.
Ухвалою від 28.01.2026 залучено до участі у справі в якості третьої особи на стороні відповідача ОСОБА_2 .
Ухвалою від 28.01.2026 заяву ОСОБА_1 про забезпечення адміністративного позову задоволено. Зупинено виплату ОСОБА_2 одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю під час захисту Батьківщини ОСОБА_3 , що здійснюється на підстав рішення Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум щодо виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі військовослужбовців під час захисту Батьківщини, оформленого протоколом від 26.01.2024 №20/168, до часу набрання законної сили судовим рішенням за наслідками розгляду справи №380/25247/25.
Ухвалою від 16.03.2026 у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про додаткові заходи забезпечення позову відмовлено.
Ухвалою від 18.03.2026 відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про витребування доказів.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 , є сином (повнолітнім) загиблого військовослужбовця під час захисту Батьківщини ОСОБА_3 .
11.03.2025 позивач подав заяву до Міністерства оборони України, в якій просив нарахувати та виплатити одноразову грошову допомогу у зв`язку із загибеллю батька ОСОБА_3 . 05.05.2025 отримав лист від ІНФОРМАЦІЯ_1 № 1159/12/8552, що Комісією Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 26.01.2024 року (протокол № 20/168), було призначено одноразову грошову допомогу дружині загиблого.
28 серпня 2025 року винесене протокольне рішення засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум № 78/д. Розглянувши подані позивачем документи, комісія дійшла висновку про повернення на доопрацювання документів для призначення одноразової грошової допомоги: Відповідно до пункту 2 Постанови КМУ від 28 лютого 2022 року № 168, ОСОБА_1 , 1995 р.н. - сина загиблого ІНФОРМАЦІЯ_2 у період дії воєнного стану головного сержанта ОСОБА_3 . Документи повернули на доопрацювання з метою надання документів, які відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" підтверджують, що позивач перебував на утриманні загиблого військовослужбовця (копії документів, виданих Пенсійним фондом України, які підтверджують право на призначення пенсії в разі втрати годувальника або факт призначення пенсії за загиблого, судового рішення про встановлення факту перебування на його утриманні на дату загибелі), що дають право на отримання одноразової грошової допомоги». 
Позивач вважає відмову Відповідача протиправною, оскільки в редакції Закону № 2011-ХІІ, згідно змін, внесених Законом України № 3515-ІХ від 09.12.2023, дітей, незалежно від умови досягнення чи не досягнення ними повноліття, включено до складу членів сімей загиблих (померлих) осіб, які (члени сім`ї) мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги. 
Із вказаних підстав просить суд задовольнити позов.
Відповідач надіслав суду відзив, у якому заперечив проти задоволення позову, мотивуючи тим, що право осіб на отримання ОГД законодавець пов`язав саме із днем загибелі (смерті) військовослужбовця (в даному випадку це 13.06.2023), і ОСОБА_1 не було надано Комісії документів, які відповідно до Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб” підтверджують, що вона перебувала на утриманні загиблого військовослужбовця (копії документів, виданих Пенсійним фондом України, які підтверджують право на призначення пенсії в разі втрати годувальника або факт призначення пенсії за загиблого, судового рішення про встановлення факту перебування на його утриманні на дату загибелі), що дають право на отримання одноразової грошової допомоги, з огляду на що, приймаючи рішення про повернення документів ОСОБА_1 на доопрацювання, Комісія діяла в межах повноважень та у спосіб, що визначений Конституцією та Законами України.
Стверджує: «… ОСОБА_1 25.08.2023 подав заяву про відмову від частки одноразової грошової допомоги в зв`язку із загибеллю батька ОСОБА_3 . В зв`язку з цим рішенням Комісії Міноборони одноразову грошову допомогу в повному розмірі призначено дружині загиблого ОСОБА_3 ОСОБА_2 (протокол № 20/168 від 26.01.2024). Надалі нотаріально посвідченою заявою від 25.02.2025 ОСОБА_1 відкликав раніше подану ним заяву про відмову від частки ОГД, і 05.05.2025 через відповідний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки звернувся до Міноборони щодо виплати ОГД. Рішенням Комісії Міноборони № 78/д від 28.08.2025 документи ОСОБА_1 відправлено на доопрацювання з мотивів наведених вище. Так ОСОБА_1 твердить, що на день прийняття оспорюваного рішення Комісія Міноборони повинна була застосовувати ті нормативно-правові акти, які були чинні на момент прийняття відповідного рішення (тобто станом на день прийняття оспорюваного рішення у формі протоколу від 28.08.2025), у тому числі з урахуванням Закону України “Про адміністративно процедуру”. Беручи до уваги наведені доводи зазначимо, що положеннями пункту 2 Постанови № 168 (у редакції станом на день прийняття оспорюваного рішення у формі протоколу) передбачено, що якщо після призначення одноразової грошової допомоги за її одержанням звертаються інші особи, питання щодо розподілу суми такої допомоги вирішується за взаємною згодою або в судовому порядку між такими особами. За таких обставин, виходячи із мотивів та доводів позовної заяви, питання розподілу вже призначеної одноразової грошової допомоги у повному розмірі на користь ОСОБА_2 , повинно вирішуватись в судовому або позасудовому порядку виключно між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , а не з Міністерством оборони України…».
Із вказаних підстав просить суд відмовити у задоволенні позову.
Позивач надіслав суду відповідь на відзив, у якому, посилаючись на практику Верховного Суду, вважає позицію відповідача не обґрунтованою, та просить суд задовольнити позов.
Третя особа надіслала суду пояснення, у яких зазначила, що «… ОСОБА_3 - мій покійний чоловік, з яким я більше 20 років спільно прожила вела спільне господарство … Позивач ОСОБА_1 - син загинувшого ОСОБА_3 від першого шлюбу з нами не проживав та на утриманні у свого батька не перебував. … Незалежно від змісту особистого розпорядження право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки загиблої (померлої) особи у розмірі 50 відсотків частки, яка належала б кожному з них у разі призначення і виплати одноразової грошової допомоги за відсутності особистого розпорядження. Таким чином, згідно вищевикладеного вбачається що комісією Міністерства оборони України в дотримання норм Постанови КМУ від 28 лютого 2022 року №168 та Порядку виплати одноразової грошової допомоги прийнято законне рішення оформлене протоколом №20/168 від 26.01.2024р., та протоколом №78/д від 28.08.2025р.. … У п. 1.4. Порядку і умови призначення та виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовців Збройних Сил України в період дії воєнного стану зазначено, що Особи, які мають право на отримання ОГД, можуть реалізувати це право з дня його виникнення. Днем виникнення такого права є дата загибелі (смерті) особи, зазначеної у пункті 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», що вказана у свідоцтві про смерть. Право осіб на отримання ОГД визначається станом на дату загибелі (смерті) військовослужбовця. Отже на підставі вищевикладеного вважаю що позовні вимоги позивача ОСОБА_1 , до Міністерства оборони України, третя особа ОСОБА_2 про визнання протиправними та скасування рішення Міністерства оборони України, оформленого протоколом засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 28.08.2025 № 78/д., та зобов`язати Міністерство оборони України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 , про призначення одноразової грошової допомоги є безпідставні, необгрунтовані і не відповідають вимогам чинного законодавства… ».
Просила суд відмовити у задоволенні позову.
Розглянувши надані документи, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору по суті, проаналізувавши норми законодавства, які регулюють спірні відносини та їх застосування сторонами, суд встановив наступне.
ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 є сином ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_1 , зареєстроване відділом реєстрації актів цивільного стану міста Дрогобича Дрогобицького міськрайонного управління юстиції Львівської області, актовий запис № 888.
Батько позивача ОСОБА_3 проходив військову службу за призовом під час мобілізації та загинув під час виконання бойового завдання в умовах збройної агресії РФ проти України перебуваючи в зоні бойових дій 02 червня 2023 року в результаті множинних сліпих та наскрізних уламкових поранень тулуба та кінцівок з ушкодженням внутрішніх органів, що підтверджується лікарським свідоцтвом про смерть № 2846 від 2 червня 2023 року, свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_2 , виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Самборі Самбірського району Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис № 227, витягом з наказу командира 703 окремого ІНФОРМАЦІЯ_4 № 39-РС від 15 червня 2023 року.
Рішенням Комісії Міноборони одноразову грошову допомогу в повному розмірі призначено дружині загиблого ОСОБА_3 ОСОБА_2 (протокол № 20/168 від 26.01.2024).
06.05.2025 позивач звернувся із заявою про виплату йому одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю його батька ОСОБА_3 .
Рішенням Комісії Міноборони № 78/д від 28.08.2025 документи ОСОБА_1 відправлено на доопрацювання.
Рішення мотивоване наступним: «… Відповідно до пункту 2 постанови КМУ від 28 лютого 2022 р. № 168: 4. ОСОБА_1 , 1995 р.н., - сина загиблого ІНФОРМАЦІЯ_2 у період дії воєнного стану головного сержанта ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ), що підтверджено свідоцтвом про смерть НОМЕР_2 від 13.06.2023 та листом Кадрового центру Збройних Сил України від 13.10.2023 № 321/КЦ/8329. Відповідно до п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану”, одноразова грошова допомога виплачується сім`ям загиблих осіб, зазначених у пункті 1 цієї постанови, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 16-1 Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей”. У редакції статті 16-1 згаданого Закону, чинній на дату смерті військовослужбовця, зазначено, що право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають: батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого). Утриманцями вважаються члени сім`ї, які мають право на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб”. Відповідно до наданих документів заявник не відноситься до неповнолітньої дитини загиблого…».
Не погодившись із відмовою, позивач звернувся до суду.
Надаючи оцінку позиціям сторін, суд застосовує наступні правові норми.
Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 2, 3, 5 ст.17 Конституції України оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.
Забезпечення державної безпеки і захист державного кордону України покладаються на відповідні військові формування та правоохоронні органи держави, організація і порядок діяльності яких визначаються законом.
Держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється відповідно до Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25 березня 1992 року № 2232-ХІІ (далі - Закон № 2232-ХІІ).
Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону №2232-ХІІ гарантії правового і соціального захисту громадян України, які виконують конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, забезпечуються відповідно до законів України "Про Збройні Сили України", "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", "Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються із служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України, та членів їхніх сімей" та іншими законами.
За змістом ст. 41 Закону № 2232-ХІІ виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей (далі - Закон № 2011-XII).
Згідно з ч. 1 ст. 3 Закону № 2011-XII дія цього Закону поширюється на:
1) військовослужбовців Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення, державних органів спеціального призначення з правоохоронними функціями, Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, розвідувального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України (далі - військових формувань, правоохоронних та розвідувальних органів), які проходять військову службу на території України, і військовослужбовців зазначених вище військових формувань, правоохоронних та розвідувальних органів - громадян України, які виконують військовий обов`язок за межами України, у тому числі на території держави-агресора, під час їх безпосередньої участі у здійсненні та/або забезпеченні здійснення заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією проти України, а також на членів їх сімей;
2) військовослужбовців, які стали особами з інвалідністю внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти;
3) військовозобов`язаних та резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, і членів їх сімей;
4) членів добровольчих формувань територіальних громад під час їх участі у заходах підготовки добровольчих формувань територіальних громад, а також виконання ними завдань територіальної оборони України.
Статтею 16 Закону № 2011-ХІІ (в редакції, чинній на дату прийняття відповідачем рішення від 28.08.2025) регламентовано питання одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві.
Перелік осіб, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги, визначено у ст. 16-1 Закону №2011-XII.
Так, у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають особи, зазначені у пункті 4 цієї статті.
За наявності особистого розпорядження право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають особи, на користь яких складено таке особисте розпорядження, у розмірі частки, визначеної в такому розпорядженні у відсотках.
Незалежно від змісту особистого розпорядження право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки загиблої (померлої) особи у розмірі 50 відсотків частки, яка належала б кожному з них у разі призначення і виплати одноразової грошової допомоги за відсутності особистого розпорядження.
У разі відсутності особистого розпорядження або за наявності неохопленої особистим розпорядженням частки розміру одноразової грошової допомоги право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги (її частки) мають особи, визначені у пункті 4 цієї статті, у рівних частках.
До членів сімей загиблих (померлих) осіб, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, належать:
діти, у тому числі усиновлені, зачаті за життя загиблої (померлої) особи та народжені після її смерті, а також діти, стосовно яких загиблу (померлу) особу за її життя було позбавлено батьківських прав;
вдова (вдівець);
батьки (усиновлювачі) загиблої (померлої) особи, якщо вони не були позбавлені стосовно неї батьківських прав або їхні батьківські права були поновлені на час її загибелі (смерті);
внуки загиблої (померлої) особи, якщо на момент її загибелі (смерті) їх батьки загинули (померли);
жінка (чоловік), з якою (з яким) загибла (померла) особа проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, за умови що цей факт встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили;
утриманці загиблої (померлої) особи, визначені відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".
Відповідно до ч. 10 ст.16-3 Закону № 2011-ХІІ порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.
Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" у зв`язку з військовою агресією рф проти України, на підставі пропозицій Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану", з 5 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року на території України введений воєнний стан.
Воєнний стан на території України неодноразово продовжувався та діє дотепер.
На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року №64 "Про введення воєнного стану в Україні" та № 69 "Про загальну мобілізацію" Кабінет Міністрів України 28 лютого 2022 року прийняв постанову №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану".
Абзацами 1-4, 6 п. 2 Постанови №168 (в редакції, чинній на дату загибелі ОСОБА_3 ) установлено, що сім`ям загиблих осіб, зазначених у пункті 1 цієї постанови, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15 000 000 гривень, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 16-1 Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей”, крім громадян Російської Федерації або Республіки Білорусь та осіб, які постійно проживають на територіях цих країн, осіб, які засуджені за державну зраду, колабораційну діяльність, пособництво державі-агресору. 
Особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цією постановою, можуть реалізувати це право з дня його виникнення. Днем виникнення такого права є дата загибелі особи, зазначеної у пункті 1 цієї постанови, в період дії воєнного стану, що зазначена у свідоцтві про смерть. 
У разі відмови однієї або кількох осіб, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цією постановою, від її отримання або якщо зазначені особи протягом трьох років з дня виникнення у них такого права його не реалізували, їх частки розподіляються між іншими особами, які мають право на одноразову грошову допомогу. Особам, які мають право на одноразову грошову допомогу, виплата їх частки здійснюється незалежно від реалізації такого права іншими особами. 
Якщо після призначення та виплати одноразової грошової допомоги у повному розмірі, зазначеному в абзаці першому цього пункту, за її отриманням звертаються інші особи, які мають на неї право, питання щодо перерозподілу суми такої допомоги вирішується за взаємною згодою осіб або в судовому порядку. 
За висновками Верховного Суду у постанові від 11.09.2024 у справі №160/14225/23, єдиними умовами виплати одноразової грошової допомоги на момент смерті військовослужбовця є належність до певної категорії осіб, передбачених п. 1 Постанови 168 та загибель в період дії воєнного стану.
В ході розгляду справи судом встановлено, що позивач є повнолітнім сином загиблого ОСОБА_3 , який, перебуваючи в зоні бойових дій помер ІНФОРМАЦІЯ_6 в результаті множинних сліпих та наскрізних уламкових поранень тулуба та кінцівок з ушкодженням внутрішніх органів.
Позивач звернувся до відповідача із заявою про виплату йому одноразової грошової допомоги як члену сім`ї загиблого військовослужбовця.
За результатами розгляду документів позивача, рішенням відповідача від 28.08.2025 №78/д (п. 4 протоколу засідання комісії) документи позивача повернуто на доопрацювання з метою надання на адресу комісії документів, які відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», підтверджують, що він перебував на утриманні загиблого військовослужбовця, адже він є повнолітним, а в силу положень ст.16-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", яка діяла на дату смерті його батька, передбачала виключний перелік осіб, уповноважених на отримання одноразової грошової допомоги. Зокрема, батьки; один із подружжя, який не одружився вдруге; діти, які не досягли повноліття; утриманці загиблого (померлого).
Дійсно до набрання чинності Законом України від 09.12.2023 №3515-ІХ, тобто до 29.03.2024, положення ч.1 ст.16-1 Закону №2011-ХІІ обумовлювали, що у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого). Утриманцями вважаються члени сім`ї, які мають право на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" за загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста (особу, звільнену з військової служби, смерть якої настала протягом року після звільнення).
Отже, до 29.03.2024 право на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із смертю (загибеллю) військовослужбовця належало, зокрема, дітям загиблого (померлого військовослужбовця), які не досягли повноліття або дітям загиблого (померлого військовослужбовця), які є утриманцями загиблого (померлого) у розумінні Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" з урахуванням субсидіарного застосування норм Закону України від 09.07.2003 №1058-IV "Про загальнобов`язкове державне пенсійне страхування" в частині змісту юридичної категорії "непрацездатні особи" (тобто або неповнолітнім дітям загиблого або дітям загиблого, які є утриманцями і після досягнення повноліття).
Після 29.03.2024 законодавцем сформульовано нове правило, згідно з яким право на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із смертю (загибеллю) військовослужбовця належить дітям загиблого (померлого військовослужбовця) безвідносно до будь-яких кваліфікуючих умов.
Щодо доводів відповідача про те, що одноразова грошова допомога повинна призначатись і виплачуватись в установленому законодавством порядку, що діяло на день виникнення права на отримання ОГД, тобто станом на день смерті ОСОБА_3 02.06.2023, то суд зауважує, що реалізація права на виплату одноразової грошової допомоги передбачена абз. 2 п. 2 Постанови № 168 та визначається з дати загибелі, визначеної у свідоцтві про смерть військовослужбовця, а також обмежується, відповідно до п. 9 ст. 16-3 ЗУ "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", строком у три роки з дня виникнення такого права.
Оскільки датою смерті батька позивача є ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто з цієї дати у нього виникає право саме на звернення із заявами про отримання ОГД.
Отже, визначальним для правильного вирішення спору є не календарна дата, на яку припав момент загибелі військовослужбовця і чинне станом на цю дату законодавство, а правова природа соціальної гарантії на виплату одноразової грошової допомоги у разі загибелі військовослужбовця як грошового еквіваленту соціальної гарантії на випадок загибелі військовослужбовця у зв`язку із втратою годувальника чи як грошового еквіваленту соціальної гарантії на випадок загибелі військовослужбовця у зв`язку із втратою члена родини під час виконання конституційного військового обов`язку.
В контексті спірних правовідносин, слід застосовувати висновки Верховного Суду, наведених у постанові від 05.02.2025 у справі №120/17960/23 про те, що Держава має забезпечити рівні та справедливі соціально-правові гарантії для усіх членів сімей військовослужбовців, що загинули (померли) через виконання ними обов`язків військової служби.
У постанові від 17.03.2025 у справі № 280/2749/24 Верховний Суд виснував, що на відміну від Закону № 2011-ХІІ та Порядку № 975, Постанова № 168 містить звужений перелік підстав для виплати допомоги у збільшеному розмірі, через те, що розмір допомоги у сумі 15000 000 грн передбачений лише на період дії воєнного стану та виключно для сімей загиблих військовослужбовців, а також померлих, але внаслідок поранення (контузії, травми, каліцтва) військовослужбовців.
З огляду на встановлені обставини у цій справі, суд вважає, що у відповідача були відсутні підстави для повернення на доопрацювання документів позивача.
Рішення Комісії від 28.08.2025 приймалося за нового правового регулювання, яким в силу приписів ч. 4 ст. 16-1 Закону №2011-ХІІ (у редакції Закону від 09.12.2023 №3515-ІХ; набрав чинності 29.03.2024) обумовлено право на отримання ОГД у зв`язку із смертю (загибеллю) військовослужбовця, дітям загиблого (померлого військовослужбовця).
Аналогічні висновки, що регулювання спірних правовідносин підтримані Сьомим апеляційним адміністративним судом у постановах від 02.02.2026 у справі №120/2384/25, від 10.02.2026 у справі №240/14196/24, від 09.03.2026 у справі №120/5600/25.
Відтак, наявні підстави для визнання протиправним і скасування п. 4 рішення відповідача №78/д від 28.08.2025, оскільки воно не відповідає вимогам законодавства, чинного на момент його прийняття.
Як наслідок, порушене право позивача належить відновити у спосіб зобов`язання відповідача повторно розглянути його заяву про призначення та виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю його батька - військовослужбовця ОСОБА_3 та прийняти рішення, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Згідно ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
За приписами ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Розглянувши подані учасниками справи документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову.
Відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
Керуючись ст.ст.2, 6, 8-10, 13, 14, 72-77, 139, 241-246, 250, підп.15.5 п.15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення Міністерства оборони України, оформлене протоколом від 28.08.2025 № 78/д, у частині повернення документів ОСОБА_1 на доопрацювання.
Зобов`язати Міністерство оборони України (ЄДРПОУ 00034022) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 ) від 06.05.2025 про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю ОСОБА_3 .
У задоволенні решти позову відмовити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства оборони України (ЄДРПОУ 00034022) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 ) судовий збір в розмірі 605,60 грн.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя	Морська Галина Михайлівна