СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ДОДАТКОВА ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2026 року м. Харків Справа №922/2217/25

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючий суддя Гетьман Р.А., суддя Склярук О.І., суддя Хачатрян В.С.

розглянувши заяву представника ОСОБА_1 (вх.№972 від 22.01.2026) про ухвалення додаткового рішення за результатами розгляду апеляційної скарги Садівничого товариства «Світанок» (вх.№2416Х від 13.11.2025) на рішення Господарського суду Харківської області від 20.10.2025 (м.Харків, суддя Байбак О.І., повне рішення складено 31.10.2025) та на додаткове рішення Господарського суду Харківської області від 05.11.2025 у справі №922/2217/25 (м. Харків, суддя Байбак О.І., повне додаткове рішення складено 07.11.2025),
за позовом  ОСОБА_1 , м. Харцизьк, Донецька обл.,
до Садівничого товариства «Світанок», с. Лизогубівка, Харківський р-н, Харківська обл., 
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача -  ОСОБА_2 , м. Харків,
про визнання недійсним рішення, –

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Харківської області від 20.10.2025 у справі №922/2217/25 позов задоволено. Визнано недійсним рішення звітних зборів Садівничого товариства «Світанок» від 01.07.2023 року в частині виключення ОСОБА_1 з членів Садівничого товариства «Світанок» за несплату членських внесків за 2023 рік. Стягнуто з Садівничого товариства «Світанок» на користь ОСОБА_1 2422,40 грн. витрат по сплаті судового збору.
Додатковим рішенням Господарського суду Харківської області від 05.11.2025 у справі №922/2217/25 заяву ОСОБА_1 (вх.№24745 від 24.10.2025) про ухвалення додаткового рішення задоволено частково. Прийнято додаткове рішення. Стягнуто з Садівничого товариства «Світанок» на користь ОСОБА_1 30000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу. В задоволенні іншої частини заяви відмовлено.
За результатами розгляду апеляційної скарги Садівничого товариства «Світанок» Східним апеляційним господарським судом (колегія суддів у складі: головуючий суддя Гетьман Р.А., суддя Склярук О.І., суддя Хачатрян В.С.) прийнято постанову від 19.01.2026, якою апеляційну Садівничого товариства «Світанок» залишено без задоволення. Рішення Господарського суду Харківської області від 20.10.2025 у справі №922/2217/25 залишено без змін. Додаткове рішення Господарського суду Харківської області від 05.11.2025 у справі №922/2217/25 залишено без змін. 
Представник ОСОБА_1 - адвокат Орлов О.О. звернувся до Східного апеляційного господарського суду з заявою (вх.№972 від 22.01.2026) про ухвалення додаткового рішення. Зокрема заявник просить ухвалити додаткове судове рішення у справі №922/2217/25, стягнувши з Садівничого товариства «Світанок» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу адвоката у суді другої інстанції в сумі 20 000, 00 грн. 
Відповідно до Протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 22.01.2026 для розгляду заяви у справі №922/2217/25 визначено наступний склад суду: головуючий суддя-доповідач Гетьман Р.А., суддя Склярук О.І., суддя Хачатрян В.С.
Згідно з частиною 1 статті 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, зокрема, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Відповідно до частини 3 статі 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 27.01.2025 прийнято заяву представника ОСОБА_1 (вх.№972 від 22.01.2026) про ухвалення додаткового рішення у справі №922/2217/25 до провадження. Розгляд заяви постановлено здійснювати без повідомлення учасників справи.
Від Садівничого товариства «Світанок» надійшли заперечення на клопотання (заяву) про ухвалення додаткового рішення у справі №922/2217/25 (вх.№1589 від 09.02.2026), в яких останній просить суд відмовити у задоволенні заяви представника позивача – ОСОБА_3 – про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення із Садівничого товариства «Світанок» витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 20 000,00 грн.. У разі часткового задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення – зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу до розумної та обґрунтованої суми на розсуд суду відповідно до частини четвертої статті 126 ГПК України.
В обґрунтування заперечень на клопотання (заяву) про ухвалення додаткового рішення відповідач зазначає наступне:
-заявлені до стягнення 20 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу не відповідають критеріям реальності, необхідності та співмірності, передбаченим статтями 126 та 129 ГПК України;
- фактичний обсяг апеляційного провадження був об`єктивно обмеженим: розгляд справи відбувся в межах одного судового засідання, представником позивача подано один відзив на апеляційну скаргу та здійснено участь у засіданні. Інших складних або нетипових процесуальних дій не вчинялося. За таких обставин твердження про «ведення справи в суді другої інстанції» саме по собі не може автоматично обґрунтовувати компенсацію повної фіксованої суми гонорару;
- поданий Акт №2 містить лише узагальнений опис наданих послуг без розмежування вартості кожної окремої дії та методики визначення їх частки у загальній сумі 20 000,00 грн,. Наявність договору з фіксованим гонораром не звільняє сторону від обов`язку довести співмірність та розумність витрат при їх покладенні на іншу сторону спору;
- заявник, посилаючись на умову договору про сплату гонорару протягом 5 днів з моменту відкриття апеляційного провадження (20.11.2025), за наявності Акта виконаних робіт від 20.01.2026, повинен надати чіткі та документально підтверджені пояснення щодо фактичних строків, підстав і призначення здійснених платежів, а подані докази оплати мають оцінюватися з точки зору реальності, неминучості та безпосереднього зв`язку саме заявлених до компенсації витрат із розглядом справи в суді апеляційної інстанції.
Розглянувши заяву про розподіл судових витрат, колегія суддів дійшла висновку про її часткове задоволення з огляду на наступне.
Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ГПК України).
Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
Відповідно до статті 131-2 Конституції України для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура.
Статтею 16 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Згідно з частиною 1 та пунктом 1 частини 3 статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються із судового збору та витрат пов`язаних з розглядом справи, до яких належать в тому числі витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно з частинами 1-3 статті 124 Господарського процесуального кодексу України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. 
Згідно з частиною 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України докази розміру судових витрат подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
У відзиві на апеляційну скаргу (вх.№ 13885 від 01.12.2025) позивач повідомляв суд, що розмір витрат на професійну правничу допомогу, понесених у зв`язку з розглядом справи в суді апеляційної інстанції становить 20 000 грн.
Позивач вказував, що докази понесення витрат на правничу допомогу адвоката та обсягу виконаних ним робіт будуть надані протягом 5 днів після ухвалення рішення в порядку, передбаченому ч. 8 ст. 129 ГПК України.
Як вбачається з матеріалів справи, постанова апеляційного суду у даній справі за результатами розгляду апеляційної скарги на рішення Господарського суду Харківської області від 20.10.2025 та на додаткове рішення Господарського суду Харківської області від 05.11.2025 прийнята 19.01.2026. Заява про ухвалення додаткового рішення подана до Східного апеляційного господарського суду через систему «Електронний Суд» 22.01.2026, тобто в межах встановленого законодавством строку. 
У заяві про ухвалення додаткового рішення зазначено, що загальний розмір понесених ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу, пов`язаних із розглядом справи у суді апеляційної інстанції, становить 20 000 грн.
Відповідно до ст.244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 
1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 
2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати; 
3) судом не вирішено питання про судові витрати. 
Відповідно до частин 1, 2, 3 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідно до положень статей 1, 26, 27, 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги, за яким, зокрема, клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.
У статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правничої допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Як вбачається з матеріалів справи, правовідносини між позивачем - ОСОБА_1 (надалі - клієнт) та Орловим Олександром Олександровичем (надалі - адвокат) як під час розгляду даної справи місцевим господарським судом так і під час апеляційного перегляду даної справи підтверджуються договором про надання правничої допомоги від 20.09.2024 №27/Б/Г-24 (надалі - договір) за умовами якого клієнт доручає, а адвокат бере на себе зобов`язання надати клієнту за винагороду необхідну правничу допомогу щодо представництва та захисту прав, свобод та інтересів клієнта у справі щодо виключення ОСОБА_1 зі складу членів Садівничого товариства «Світанок» (код ЕДРПОУ 23148478) (пункт 1.1. договору).
Відповідно до пункту 1.2. договору при наданні правничої допомоги за цим договором адвокат збирає докази та відомості, звертається з адвокатськими запитами до органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій усіх форм власності (у тому числі до СТ «Світанок» (код ЄДРПОУ 23148478), їх службових та посадових осіб, а також до самозайнятих осіб; складає та подає позовну заяву з відповідними доказами, відповідь на відзив; за необхідності готує та подає апеляційну скаргу або відзив на апеляційну скаргу; за необхідності готує та подає касаційну скаргу або відзив на касаційну скаргу.
За необхідності готує та подає інші заяви та клопотання, заперечення проти заяв та клопотань, інші документи, передбачені Господарським процесуальним кодексом України, які необхідні для розгляду справи та отримання судового рішення на користь клієнта. Крім того, адвокат представляє інтереси клієнта в судах першої (Господарський суд Харківської області), другої (Східний апеляційний господарський суд) та третьої (Верховний Суд) інстанцій. При розгляді справи адвокат висловлює свої доводи, міркування, правову позицію та належним чином використовує надані стороні у справі права відповідно до статей 42 та 46 Господарського процесуального кодексу України для досягнення позитивного результату. Адвокат при наданні клієнту правничої допомоги використовує передбачені Конституцією України, Господарським процесуальним кодексом України, Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05 липня 2012 року, чинними міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, та іншими законодавчими актами засоби, способи і методи представництва клієнта для недопущення порушення, обмеження чи невизнання прав клієнта та (або) відновлення його порушеного, обмеженого чи невизнаного права.
Пунктом 2.3 договору встановлено, що адвокат має право на отримання винагороди за цим договором незалежно від ухваленого судом рішення з урахуванням умов, викладених у додатку, який є невід`ємною частиною цього договору. 
Згідно з пунктом 2.6. договору адвокат користується усіма процесуальними правами сторони в справі, передбаченими статтями 42 та 46 Господарського процесуального кодексу України, та мас право: ознайомлюватися з матеріалами справи, робити з них витяги, копії, одержувати копії судових рішень; подавати докази; брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом; брати участь у дослідженні доказів; ставити питання іншим учасникам справи, а також свідкам, експертам, спеціалістам; подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб; ознайомлюватися з протоколом судового засідання, записом фіксування судового засідання технічними засобами, робити з них копії, подавати письмові зауваження з приводу їх неправильності чи неповноти; у визначених законом випадках оскаржувати судові рішення в апеляційному і касаційному порядку; користуватися іншими визначеними законом процесуальними правами.
Клієнт зобов`язаний здійснити оплату винагороди (гонорару) на користь адвоката за надання останнім правничої допомоги, згідно з умовами цього договору та додатку №1, який є невід`ємною частиною цього договору, у будь-якому випадку протягом строку, встановленого цим договором та додатком до нього (пункт 2.11 договору).
Відповідно до пункту 3.1. договору умови, строки, порядок розрахунку, а також розмір винагороди (гонорару), який сплачується клієнтом на користь адвоката, сторони узгоджують у додатку № 1 до цього договору, який складається в 2-х (двох) примірниках, по одному примірнику для кожної із сторін, які є ідентичними, мають однакову юридичну силу та є невід`ємною частиною цього договору.
Пунктом 4.1. договору визначено, що сторони домовились розподілити загальний обсяг правничої допомоги, що надається за укладеним договором, на три основні етапи:
1. представництво інтересів клієнта в суді першої інстанції (Господарський суд Харківської області);
2. представництво інтересів клієнта в суді другої (апеляційної) інстанції (Східний апеляційний господарський суд);
3. представництво інтересів клієнта в суді третьої (касаційної) інстанції (Верховний Суд).
Сторони домовились, що другий етап починається з моменту винесення судом ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі та закінчується підписанням судового рішення про вирішення спору по суті, залишення апеляційної скарги без розгляду або закриття провадження у справі (пункт 4.3 договору).
Відповідно до пункту 4.5 договору після закінчення кожного етапу надання правничої допомоги сторони протягом 5 днів складають акт виконаних робіт, у якому зазначають обсяг наданої правничої допомоги.
Згідно з пунктом 2 додатка № 1 від 20.09.2024 до договору про надання правничої допомоги сторони дійшли до згоди, що за надання правничої допомоги щодо представництва та захисту прав, свобод та інтересів клієнта у справі щодо виключення ОСОБА_1 зі складу членів Садівничого товариства "Світанок" (код ЄДРПОУ 23148478), - у суді апеляційної інстанції становить 20 000 гривень у будь-якому випадку, навіть у разі ухвалення судом рішення не на користь клієнта.
При цьому надання правничої допомоги при розгляді справи в суді другої інстанції включає: вивчення документів, підготовку та подання до суду другої інстанції апеляційної скарги або відзиву на апеляційну скаргу, за необхідності підготовку та подання відповіді на відзив на апеляційну скаргу або заперечення на відповідь; за необхідності підготовку та подання інших заяв і клопотань з процесуальних питань або заперечень на заяви і клопотання та інших документів, передбачених ГПК України, які необхідні для розгляду справи та отримання судового рішення на користь клієнта, а також представництво інтересів клієнта в суді другої (апеляційної) інстанції (Східний апеляційний господарський суд).
Матеріали справи свідчать про те, що між сторонами складено та підписано акт виконаних робіт № 2 від 20.01.2026 зі змісту якого вбачається, що позивачу були надані наступні послуги:
1. вивчення апеляційної скарги, поданої на рішення Господарського суду Харківської області від 20.10.2025 у справі 922/2217/25 та подання відзиву на апеляційну скаргу до Східного апеляційного господарського суду;
2. участь у судовому засіданні Східного апеляційного господарського суду 19.01.2026 року, висловлення своєї правової позиції, надання пояснень та заперечень на пояснення відповідача (апелянта) та брав участь у судових дебатах.
3. підготовка та подання заяви про ухвалення додаткового судового рішення у справі №922/2217/25 про розподіл судових витрат Клієнта на правничу допомогу адвоката та стягнення їх з відповідача (апелянта),
Зі змісту вказаного акту вбачається, що виконання другого етапу робіт з надання адвокатом правничої допомоги клієнту за договором №27/Б/Г-24 від 20 вересня 2024 року суд другої інстанції (Східний апеляційний господарський суд) прийняв позитивне для клієнта судове рішення, яким апеляційну скаргу Садівничого товариства «Світанок» залишив без задоволення, а рішення Господарського суду Харківської області від 20.10.2025 у справі №922/2217/25 залишив без змін. Додаткове рішення Господарського суду Харківської області від 05.11.2025 у справі №922/2217/25 залишив без змін.
Відповідно до пункту 2 акту виконаних робіт № 2 від 20.01.2026 сторони не мають претензій стосовно обсягу та якості виконання адвокатом другого етану робіт з надання правничої допомоги клієнту.
Крім того, в якості доказів реальності понесення витрат на професійну правничу допомогу позивачем до суду апеляційної інстанції подано платіжну інструкцію №8398-4661-9263-6241 від 28.11.2025.
Згідно з частиною п`ятою статті 129 ГПК під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
У разі недотримання вимог частини четвертої статті 126 ГПК України щодо співмірності господарському суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, за клопотанням іншої сторони.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 126 ГПК України).
Верховний Суд, застосовуючи частину шосту статті 126 ГПК України, неодноразово зазначав, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц, постанови Верховного Суду від 09.04.2019 у справі №826/2689/15; від 03.10.2019 у справі №922/445/19).
Отже, під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу суд:
1) має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, керуючись критеріями, які визначені у частині 4 статті 126 ГПК України (а саме: співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи, часом, обсягом наданих адвокатом послуг, ціною позову та (або) значенням справи для сторони), але лише за клопотанням іншої сторони;
2) з власної ініціативи або за наявності заперечення сторони може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 ГПК України (а саме: пов`язаність витрат з розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність розміру витрат до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінка сторони під час розгляду справи щодо затягування розгляду справ; дії сторін щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом; істотне перевищення або чи заявлення неспівмірно нижчої суми судових витрат, порівняно з попереднім (орієнтовним) розрахунком; зловживання процесуальними правами.
За змістом пункту 1 частини другої статті 126, частини восьмої статті 129 ГПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.
Отже витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх вартість уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.
Аналогічну правову позицію викладено у постановах об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19 та від 22.11.2019 у справі №910/906/18.
Як вже вказувалась вище, під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правничу допомогу.
У такому випадку суд, керуючись частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правничу допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правничу допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19, у постановах Верховного Суду від 01.08.2019 у справі №915/237/18, від 24.10.2019 у справі №905/1795/18, від 17.09.2020 у справі №904/3583/19.
Верховний Суд неодноразово вказував на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц).
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23.01.2014 у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначається, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими (необхідними), а їхній розмір - обґрунтованим.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір (аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у додаткових постановах від 20.05.2019 у справі №916/2102/17, від 25.06.2019 у справі №909/371/18, у постановах від 05.06.2019 у справі №922/928/18, від 30.07.2019 у справі №911/739/15 та від 01.08.2019 у справі №915/237/18).
До того ж у постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі №922/2685/19 сформовано правовий висновок про те, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, приписами статей 123-130 ГПК України, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Суд акцентує, що стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу (така ж правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 24.01.2022 у справі №911/2737/17).
Також суд має враховувати: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом (аналогічний висновок викладено в додатковій постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18.02.2022 у справі №925/1545/20).
Таким чином, вирішуючи заяву сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу суду належить дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації. Зокрема, чи відповідають зазначені у документах дані щодо характеру та обсягу правничої допомоги, наданої адвокатом, документам, наявним у судовій справі, чи не вчиняв адвокат під час розгляду справи дій, які призвели до затягування розгляду справи, зокрема, але не виключно, чи не подавав явно необґрунтованих заяв і клопотань, чи не включено у документи інформацію щодо витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, які не підтверджені належними доказами та навпаки, якими доказами підтверджується заявлена до відшкодування сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги.
Такі докази, відповідно до частини першої статті 86 ГПК України, суд оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
При цьому згідно зі статтею 74 ГПК України сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Подані на підтвердження таких витрат докази мають окремо та у сукупності відповідати вимогам статей 75-79 ГПК України.
При вирішення питання щодо розподілу судових витрат суд враховує чи змінювалася правова позиція сторін у справі в судах першої та апеляційної інстанцій; чи потрібно було адвокату вивчати додаткові джерела права, законодавство, що регулює спірні правовідносини у справі, документи та доводи, якими протилежні сторони у справі обґрунтували свої вимоги, та інші обставини (подібна за змістом правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 01.12.2021 у справі №910/20852/20, додатковій постанові Верховного Суду від 16.03.2023 у справі №927/153/22).
Проаналізувавши надані відповідачем докази на підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції, апеляційний господарський суд зазначає, що адвокат Орлов О.О. надавав правову допомогу позивачу також і в суді першої інстанції при розгляді справи №922/2217/25 та був ознайомлений з обставинами справи. Правова позиція учасників справи не змінювалася, обставини справи також не змінювалися протягом розгляду спору в суді першої та апеляційної інстанцій, нормативно-правове регулювання спірних правовідносин не змінювалося. Відтак, адвокату для підготовки процесуальних документів (відзиву на апеляційну скаргу) не потрібно було вивчати додаткові джерела права, законодавство, яким регулюється спір у справі, документи та доводи учасників справи, тобто підготовка цієї справи в суді апеляційної інстанції не вимагала великого обсягу юридичної і технічної роботи.
Колегія суддів враховує, що під час апеляційного перегляду цієї справи адвокатом було подано відзив на апеляційну скаргу та взято участь в одному судовому засіданні.
Також судова колегія зауважує, що заява сторони про розподіл судових витрат фактично є дією, спрямованою на реалізацію права сторони лише на подання доказів щодо витрат, які вже понесені такою стороною. Аналогічний правовий висновок викладено Верховним Судом у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду в постанові від 02.02.2024 у справі №910/9714/22.
На думку суду апеляційної інстанції, вказані вище обставини свідчать про надмірний розмір заявлених до відшкодування відповідачем витрат на професійну правничу допомогу.
Суд враховує, що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини (пункт 28 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц; пункт 19 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі №910/12876/19).
Водночас не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №904/4507/18.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, приписами статей 123-130 ГПК України встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг. Аналогічну правову позицію викладено в постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі №905/1795/18, від 08.04.2020 у справі №922/2685/19, від 24.06.2025 у справі №914/3625/23 тощо.
Суд апеляційної інстанції не заперечує право адвоката та його довірителя на відповідну оцінку вартості та необхідності наданих послуг (зокрема, вказану в Акті виконаних робіт), але оцінює обставини справи з точки зору можливості покладення таких витрат на іншу сторону у справі (позивача).
Отже, з підстав, наведених вище, заявлений представником ОСОБА_1 розмір витрат на професійну правничу допомогу, на думку апеляційного господарського суду, не узгоджується з вищенаведеними вимогами щодо розумності, необхідності та співмірності відповідних витрат.
Зазначене є підставою для зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають стягненню з іншої сторони. Відповідний висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною, зокрема, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.06.2021 у справі №550/936/18.
Водночас, Садівниче товариство «Світанок» заперечує проти задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення, зокрема з підстав того, що акт №2 містить укрупнений виклад, загальний опис («вивчив апеляційну скаргу та подав відзив», «брав участь у судовому засіданні та дебатах», «підготував заяву про додаткове рішення») без розмежування вартості за кожною дією, без будь-якої методики визначення частки кожного елементу у сумі 20 000,00грн і без пояснення, чому саме такі стандартні для апеляції дії обумовлюють компенсацію повної фіксованої суми за рахунок опонента. 
Колегія суддів зазначає, що факт того, що Акт №2 містить лише узагальнений опис наданих послуг без розмежування вартості кожної окремої дії та методики визначення їх частки у загальній сумі 20 000,00 грн, не є підставою для відмови у задоволенні заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу з огляду на таке.
Сам по собі факт зазначення в акті виконаних робіт узагальненого переліку процесуальних дій («вивчив апеляційну скаргу та подав відзив», «брав участь у судовому засіданні та дебатах», «підготував заяву про додаткове рішення») не свідчить про недоведеність понесених витрат, якщо з матеріалів справи вбачається, що такі дії фактично вчинялися адвокатом, відповідають характеру та стадії розгляду справи та підтверджуються наявними у справі процесуальними документами.
Стосовно змісту детального опису робіт, Велика Палати Верховного Суду у пунктах 139-147 постанови від 22.11.2022 у справі №922/1964/21 зазначила наступне:
«Так, частина третя статті 126 ГПК України визначає, що для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Оцінюючи зміст зазначених приписів, Велика Палата Верховного Суду виснує, що подання детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, не є самоціллю, а є необхідним для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат.
Саме лише незазначення учасником справи в детальному описі робіт (наданих послуг) витрат часу на надання правничої допомоги не може перешкодити суду встановити розмір витрат на професійну правничу допомогу (у випадку домовленості між сторонами договору про встановлений фіксований розмір обчислення гонорару).
Правомірне очікування стороною, яка виграла справу, відшкодування своїх розумних, реальних та обґрунтованих витрат на професійну правничу допомогу не повинно обмежуватися з суто формалістичних причин відсутності в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги, у випадку домовленості між сторонами договору про встановлений фіксований розмір обчислення гонорару. Велика Палата Верховного Суду також зауважує, що частина третя статті 126 ГПК України конкретного складу відомостей, що мають бути зазначені в детальному описі робіт (наданих послуг), не визначає, обмежуючись лише посиланням на те, що відповідний опис має бути детальним.
Враховуючи принципи рівності і справедливості, правової визначеності, ясності і недвозначності правової норми як складові принципу верховенства права, визначення необхідного і достатнього ступеня деталізації опису робіт у цьому випадку є виключною прерогативою учасника справи, що подає такий опис.
Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення - визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права.»
При цьому, слід зазначити, що у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 19.11.2021 у справі №910/4317/21 наведене наступне: «Частина третя статті 126 Господарського процесуального кодексу України хоча і містить положення про те, що для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, проте ця норма не передбачає (не конкретизує), що такий детальний опис робіт (наданих послуг) має бути оформлений окремим документом.
Зміст цієї норми може тлумачитися розширено, зокрема як те, що детальний опис робіт (наданих послуг) може міститися як в окремо оформленому документі, поданому стороною до суду, так і в інших наданих стороною доказах. Подання стороною доказів, що містять у собі детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, є таким, що відповідає положенням частин другої та третьої статті 126 та частини восьмої статті 129 Господарського процесуального кодексу України, за змістом яких сторони мають подати суду докази в підтвердження факту понесення судових витрат на професійну правничу допомогу та їх розміру.
Наведене підтверджується численною усталеною практикою Верховного Суду, згідно з якою детальний опис робіт (наданих послуг) як окремий документ до суду не подавався, а Верховний Суд брав до уваги те, що такий детальний опис робіт (наданих послуг) міститься в інших наданих стороною доказах та визнавав достатніми надані стороною докази в їх сукупності (серед яких був відсутній детальний опис робіт (наданих послуг) як окремий документ) на підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу (постанови та додаткові постанови Верховного Суду від 24 грудня 2019 року у справі № 910/18954/17, від 16 червня 2021 року у справі 3 904/1672/19, від 18 червня 2020 року у справі № 873/91/19, від 25 листопада 2020 року у справі № 911/1006/19, від 07 липня 2020 року у справі № 914/1002/19, від 07 грудня 2020 року у справі № 910/11361/19 та інші).
Стосовно твердження представника Садівничого товариства «Світанок» про те, що заявник посилаючись на умову договору про сплату гонорару протягом 5 днів з моменту відкриття апеляційного провадження (20.11.2025), за наявності Акта виконаних робіт від 20.01.2026, повинен надати чіткі та документально підтверджені пояснення щодо фактичних строків, підстав і призначення здійснених платежів, а подані докази оплати мають оцінюватися з точки зору реальності, неминучості та безпосереднього зв`язку саме заявлених до компенсації витрат із розглядом справи в суді апеляційної інстанції, колегія суддів зазначає наступне.
Зі змісту договору №27/Б/Г-24, вбачається, що останнім встановлено фіксований розмір гонорару, що виключає необхідність додаткового деталізованого обґрунтування розподілу оплати між окремими процесуальними діями — сплата фіксованої суми сама по собі підтверджує виконання фінансових зобов`язань. Акт №2 засвідчує фактичне надання послуг: у ньому відображено виконані адвокатом дії, вказаний акт підписано представниками сторін без зауважень, що свідчить про їх прийняття клієнтом та підтверджує реальність наданих послуг. Платіжне доручення №8398-4661-9263-6241 від 28.11.2025 документально підтверджує факт оплати за договором, що виключає сумнів у її зв`язку з наданими послугами. Таким чином, наявні документи одночасно встановлюють факт надання правничих послуг та факт їх оплати, що спростовує доводи Садівничого товариства щодо недоведення виконання умов договору та відсутності зв`язку між понесеними витратами та наданою професійною правничою допомогою. З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про необґрунтованість відповідних доводів представника Садівниче товариство «Світанок» та відсутність підстав для відмови позивачу в задоволенні заяви про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу в повному обсязі.
При цьому, як вже було зазначено вище, виходячи з критеріїв співмірності, необхідності та обґрунтованості витрат на правову допомогу, а також дотримання балансу інтересів обох сторін, колегія суддів зазначає, що розумним розміром витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції, що підлягають стягненню з Садівничого товариства "Світанок" на користь ОСОБА_1 є 10 000,00 грн.
З огляду на що, заява представника ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення судових витрат на правничу допомогу підлягає частковому задоволенню.
Також, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до частини 3 статті 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви.
24.02.2022 Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 введено в Україні воєнний стан, який продовжено до 04.05.2026 (Закон України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 14.01.2026 №4757-IX).
Відповідно до ст.26 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства в умовах воєнного стану забороняється.
При цьому, згідно Рекомендацій прийнятих Радою суддів України щодо роботи судів в умовах воєнного стану, при визначенні умов роботи суду у воєнний час, рекомендовано керуватися реальною поточною обстановкою, що склалася в регіоні. У випадку загрози життю, здоров`ю та безпеці відвідувачів суду, працівників апарату суду, суддів оперативно приймати рішення про тимчасове зупинення здійснення судочинства певним судом до усунення обставин, які зумовили припинення розгляду справ.
На підставі вищевикладеного, у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану, враховуючи поточну обстановку, що склалася в місті Харкові, суд був вимушений вийти за межі строку встановленого ст. 244 ГПК України.

З урахуванням вищенаведеного, керуючись ст.ст.129, 244 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1.Заяву представника ОСОБА_1 (вх.№972 від 22.01.2026) про ухвалення додаткового рішення у справі №922/2217/25 задовольнити частково.
2. Стягнути з Садівничого товариства "Світанок" (адреса: 62492, Харківська обл., Харківський р.-н, cело Лизогубівка; код ЄДРПОУ 23148478) на користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати на професійну правничу допомогу, які понесені позивачем у суді апеляційної інстанції в розмірі 10 000,00 грн (десять тисяч гривень 00 коп). 
3.В іншій частині у задоволенні заяви відмовити.

Додаткова постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки оскарження передбачено ст. 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Р.А. Гетьман 

Суддя О.І. Склярук 

Суддя В.С. Хачатрян