ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"20" лютого 2026 р. справа № 640/3271/19
м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Микитюка Р.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "М.С.Л." до Головного управління ДПС у м. Києві, як відокремлений підрозділ ДПС України про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення

ВСТАНОВИВ:
Представник Товариства з обмеженою відповідальністю "М.С.Л." (далі – позивач, ТОВ "М.С.Л.") звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві (далі по тексту також – відповідач, ГУ ДПС у м. Києві), в якому просив:
- скасувати податкове повідомлення-рішення №0764371212 від 05.12.2018, прийняте Головним управлінням Державної фіскальної служби у м. Києві, згідно з яким застосовано штрафні санкції за порушення строків сплати грошових зобов`язань у розмірі 504 254,28 грн, в повному обсязі.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що згідно податкового повідомлення-рішення від 05.12.2018 №0764371212 до ТОВ "М.С.Л." протиправно застосовано штрафні санкції на підставі пункту 126.1 статті 126 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (далі - ПК України), за несвоєчасну сплату грошових зобов`язань на підставі рішення суду у справі №826/12186/16. Так, рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 12.09.2016 у справі №826/12186/16 задоволено позов Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби до ТОВ "М.С.Л." про стягнення податкового боргу з податку на прибуток приватних підприємств в сумі 28 916 936,39 грн та розстрочено сплату такого богу впродовж 36 місяців із сплатою заборгованості щорічно рівними частинами у сумі по 9 638 645,47 грн, починаючи з 01.10.2016 по 01.10.2019 відповідно до наступного графіку: перший платіж - до 01.10.2017, другий платіж - до 01.10.2018, третій платіж - до 01.10.2019.
Таким чином відбулась трансформація правовідносин зі сплати узгоджених податкових зобов`язань, визначених в податковій декларації, у відносини з виконання судового рішення, шляхом сплати розстрочених сум, які підлягають стягненню згідно судового рішення. ТОВ "М.С.Л." на виконання судового рішення, сплачувало розстрочені суми, які підлягають стягненню згідно судового рішення, до бюджету, у строки визначені судовим рішенням. Отже, ТОВ "М.С.Л." не порушено строки сплати, визначені судовим рішенням.
Позивач зазначає, що притягнення до відповідальності, визначеної пунктом 126.1 статті 126 ПК України, можливе лише при порушенні строків, визначених ПК України, тоді як строки сплати податкових зобов`язань позивача визначені судовим рішенням. При цьому, такі строки позивачем порушені не були. Однак, відповідач необґрунтовано розповсюдив дію положення пункту 57.1 статті 57 ПК України на правовідносини, які ним не регулюються, у зв`язку із чим зробив невірний висновок про несвоєчасну сплату податкових зобов`язань.
Законодавець наділив правом податковий орган застосовувати штраф до платника податку згідно зі статтею 126 ПК України у випадку сплати суми грошового зобов`язання, зазначеної в платіжному дорученні з затримкою сплати, проте не наділив правом контролюючий орган застосовувати штраф при виконанні пункту 87.9 статті 89 ПК України в разі зарахування коштів, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків.
Вказані норми визначають, які дії зі сплаченими коштами зобов`язані здійснювати органи контролюючого органу в погашення податкового боргу. Разом з тим, вони не встановлюють відповідальності платника податків внаслідок вчинення вказаних дій контролюючим органом.
Позивач зазначає, що контролюючий орган мав врахувати те, що до ТОВ "М.С.Л." відповідно до рішень Ради національної безпеки та оборони України (а саме: рішення від 02.09.2015 "Про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)", яке було введене в дію Указом Президента України від 16.09.2015 №549/2015, та рішення від 28.04.2017 "Про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)", яке було введене в дію Указом Президента України від 15.05.2017 №133/2017) були застосовані певні персональні санкції (зокрема, блокування/зупинення фінансових операцій, блокування коштів у банківських установах). Наслідком застосування таких санкцій стало те, що Товариство було позбавлено можливості своєчасно сплачувати суми податків і зборів до бюджету. А саме упродовж тривалого часу ТОВ "М.С.Л." мало змогу здійснювати оплату податків і зборів лише шляхом внесення акумульованих сум готівкових коштів до кас банків. При цьому, Товариство неодноразово зверталося до державних органів за роз`ясненням механізму сплати ним податків та зборів в умовах застосування санкцій, проте відповідей не отримало. В результаті у ТОВ "М.С.Л." виник податковий борг за обставин, які не залежали від волевиявлення платника.
В подальшому, 14.05.2018 відповідно до змісту прийнятого Президентом України Указу з питання введення в дію Рішення Ради національної безпеки та оборони України РНБО (далі - РНБО) від 02.05.2018 "Про застосування та скасування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)", Товариство було виключене зі переліку осіб, до яких застосовувалися персональні спеціальні санкції. Однак, попри наведене контролюючий орган застосував до ТОВ "М.С.Л." штрафні санкції у зв`язку з несвоєчасним погашенням узгодженого податкового зобов`язання.
На переконання позивача, враховуючи вищевказані обставини податкове повідомлення-рішення є протиправним та підлягає скасуванню.
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 04.03.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі № 640/3271/19 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "М.С.Л." до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.
Представник відповідача надав суду відзив на адміністративний позов від 09.07.2020, в якому просив в задоволенні позовних вимог відмовити, вказав, що контролюючим органом проведено камеральну перевірку щодо своєчасності сплати (перерахування) податку на дохід, який сплачують суб`єкти, що здійснюють діяльність з випуску та проведення державних лотерей.
Згідно підпункту 137.1 стаття 137 ПК України податок нараховується платником самостійно за ставкою, визначеною статтею 136 цього Кодексу, від бази оподаткування, визначеної згідно з статтею 135 ПК України.
Пунктом 57.1 статті 57 ПК України, визначено, що платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
За даними камеральної перевірки встановлено порушення термінів сплати ТОВ "М.С.Л." податку на дохід, який сплачують суб`єкти, що здійснюють діяльність з випуску та проведення державних лотерей, відтак за результатами перевірки складено Акт перевірки від 30.10.2018 за №8300/26-15-12-12-12-30109292 та винесено податкове повідомлення-рішення за № 0764371212 від 05.12.2018 (а.с.99-100). 
Представником ТОВ "М.С.Л." подано до суду відповідь на відзив від 02.04.2019, в якій він заперечив проти аргументів відповідача викладених у відзиві на адміністративний позов. Позивач наполягав на тому, що внаслідок блокування коштів на його рахунках відповідно до вимог Закону України "Про санкції", відповідних рішень РНБО та постанови правління Національного банку України "Про забезпечення реалізації і моніторингу ефективності персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)" від 01.10.2015 №654 (далі - Постанова №654) він був об`єктивно позбавлений можливості своєчасно сплатити узгоджені зобов`язання. Фактично борг виник на підставі того, що держава застосувала до позивача санкції і не дала можливості самостійно сплачувати узгоджені податкові зобов`язання, окрім того застосувала до нього ще додаткові фінансові санкції у вигляді штрафу, за те, що позивач не може сплатити податковий борг (а.с.104-108).
Також, поштовим зв`язком ТОВ "М.С.Л." 02.11.2021 направило додаткові письмові пояснення та докази, в яких звернуло увагу суду, що згідно оскарженого податкового повідомлення-рішення від 05.12.2018 за № 0764371212, штрафні санкції нараховано за порушення строку сплати податку на дохід, який сплачують суб`єкти, що здійснюють діяльність з випуску та проведення державних лотерей, за перші три квартали 2017 року (граничний строк сплати - до 19.11.2017), тобто в період протягом якого до позивача застосовувалися санкції РНБО, які з об`єктивних підстав унеможливлювали своєчасне виконання податкового обов`язку з боку ТОВ "М.С.Л." та як наслідок, виключити протиправність діяння позивача. 
Звертає увагу суду, що Верховний Суд, аналізуючи статтю 109 ПК України та досліджуючи в аналогічних справі наявності податкового правопорушення у діях платника податків щодо несвоєчасності сплати податкових зобов`язань під час застосування до нього санкцій РНБО, у постанові від 04.03.2021 у справі №640/20899/18, зробив висновок: "При вирішенні питання своєчасності виконання платником податків податкового обов`язку за умови перебування такого платника під дією персональних економічних та інших обмежувальних заходів судам слід перевіряти, чи була у цієї особи за таких умов реальна можливість сплати належних платежів та зборів. У разі відсутності за наведених обставин для цього платника податків механізму виконання податкового обов`язку відповідальність за несвоєчасне його виконання не може бути покладена на нього в якості додаткового тягаря".
Також, позивач долучив до матеріалів справи сертифікат Торгово-промислової палати України від 01.07.2021 за №3100-21-0625, що засвідчує дію форс-мажорних обставин (обставини непереборної сили) з 22.09.2015 по 17.05.2018 (а.с.110-118).
Відповідно до частини 3 статті 29 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у разі ліквідації або припинення роботи адміністративного суду справи, що перебували у його провадженні, невідкладно передаються до суду, визначеного відповідним законом або рішенням про припинення роботи адміністративного суду, а якщо такий суд не визначено - до суду, що найбільш територіально наближений до суду, який ліквідовано або роботу якого припинено.
На виконання положень пункту 2 Розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України "Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду" за №2825-IX від 13.12.2022 скеровано за належністю матеріали адміністративної справи № 640/3271/19. 
10.03.2025 проведено автоматизований розподіл справи № 640/3271/19 та визначено суддю Микитюка Р.В. для розгляду цієї справи.
Ухвалою суду від 17.03.2025 прийнято до провадження адміністративну справу №640/3271/19 та розгляд справи розпочато спочатку.
16.04.2025 ухвалою суду замінено первісного відповідача ГУ ДФС у м. Києві (код ЄДРПОУ 39439980) на його правонаступника - Головне управління ДПС у м. Києві, як відокремлений підрозділ ДПС України (04655, м. Київ, вул. Шолуденка, б. 33/19, код ЄДРПОУ ВП: 44116011) (а.с.136-128).
Дана справа розглянута і вирішена за правилами спрощеного позовного провадження відповідно до вимог частини 5 статті 262 КАС України без проведення судового засідання та повідомлення і виклику сторін за наявними у справі матеріалами.
Розглянувши матеріали адміністративної справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши і оцінивши зібрані по справі докази, в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд виходить з таких підстав та мотивів.
Головним управлінням ДФС у м. Києві проведено камеральну перевірку з питання дотримання ТОВ "М.С.Л." вимог податкового законодавства в частині своєчасності сплати податку на прибуток, підсумки якої оформлені актом 30.10.2018 за № 8300/26-15-12-12-12-30109292 (а.с.23-25).
Згідно з висновками акта перевірки ТОВ "М.С.Л." порушено вимоги пункту 57.1 статті 57 ПК України, що пов`язано із несвоєчасною сплатою позивачем податкового зобов`язання з податку на прибуток підприємств, а саме:
- грошового зобов`язання, самостійно визначеного платником податку в податкових деклараціях від 24.10.2017, в загальному розмірі 2521271,40 грн.
За змістом акта перевірки таке грошове зобов`язання по строку сплати 20.11.2017, а фактично сплачено (погашено) платником 04.06.2018, 05.06.2018, 10.08.2018, 13.08.2018, 14.08.2018, 16.08.2018, 31.08.2018, 03.09.2018, 05.09.2018, 06.09.2018, 07.09.2018, 11.09.2018, 12.09.2018, 13.09.2018, 17.09.2018, 19.09.2018, 20.09.2018, 21.09.2018, 25.09.2018, 26.09.2018, 27.09.2018, 28.09.2018, 01.10.2018, 04.10.2018, 08.10.2018, 11.10.2018, 17.10.2018, 18.10.2018, 19.10.2018.
На підставі цього акта камеральної перевірки ГУ ДФС у м. Києві прийняло 05.12.2018 оспорюване податкове повідомлення-рішення форми "Ш" за №0764371212, яким на підставі ст. 126 Податкового кодексу України за порушення позивачем граничних строків сплати сум грошового зобов`язання з податку на дохід, який сплачує суб`єкт, що здійснюють діяльність з випуску та проведення державних лотерей (код платежу 11024700) у розмірі 2521271,40 грн на термін від 197 до 345 календарних днів нарахувало Товариству штраф в сумі 504254,28 грн. (що складає 20% від суми несвоєчасно сплаченого грошового зобов`язання) (а.с.21-22).
Вважаючи зазначене податкове повідомлення-рішення від 05.12.2018 протиправним, а, відтак, таким що підлягає скасуванню, позивач звернувся із цим позовом до суду.
Розглянувши надані матеріали та надаючи правову оцінку вищенаведеному, суд зазначає таке.
Відповідно до статті 67 Конституції України, кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Нормативно-правовим актом, який регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, є Податковий кодекс України.
Положення ПК України суд застосовує в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин.
Так, відповідно до підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК України, платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Згідно статті 36 цього Кодексу податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Податковий обов`язок виникає у платника за кожним податком та збором. Відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов`язку несе платник податків, крім випадків, визначених цим Кодексом або законами з питань митної справи. 
Пунктом 54.1 статті 54 ПК України встановлено, що крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.
За загальним правилом нарахування та сплати податків, визначеним в абзацом 1 пункту 57.1 статті 57 ПК України, платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
У свою чергу нормами пункту 49.18 статті 49 ПК України встановлено, що податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює, зокрема:
- календарному кварталу або календарному півріччю (у тому числі в разі сплати квартальних або піврічних авансових внесків) - протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) кварталу (півріччя);
- календарному року для платників податку на прибуток (у тому числі платників частини чистого прибутку (доходу)), для податкової декларації (у тому числі розрахунку частини чистого прибутку (доходу), дивідендів на державну частку), яка розраховується наростаючим підсумком за рік, - протягом 60 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) року.
Крім того, нормами пункту 54.3 статті 54 ПК України передбачено, що контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, зокрема, якщо згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган (пп. 54.3.3).
При цьому, в розумінні норм підпункту 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 ПК України грошовим зобов`язанням платника податків є не лише сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання, а й сума штрафної (фінансової) санкції, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
Податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк) (підпункт 14.1.156 пункту 14.1 статті 14 ПК України).
Податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання (підпункт 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України).
Згідно з пунктом 31.1 статті 31 ПК України строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов`язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно.
Відповідно до приписів пункту 36.1 статті 36 ПК України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.
Пунктом 38.1 статті 38 ПК України встановлено, що виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.
Відповідно до пункту 57.1 статті 57 ПК України платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Судом встановлено, що у акті від 30.10.2018 за № 8300/26-15-12-12-12-30109292 зафіксовано порушення ТОВ "М.С.Л." вимог пункту 57.3 статті 57 ПК України шляхом несвоєчасної сплати узгоджених грошових зобов`язань самостійно визначених в поданих деклараціях від 24.10.2017, в загальному розмірі 2521271,40 грн, за перші три квартали 2017 року (граничний строк сплати - до 19.11.2017).
На підставі цього акта прийнято податкове повідомлення-рішення форми "Ш" за №0764371212 від 05.12.2018, яким на підставі ст. 126 ПК України за порушення позивачем граничних строків сплати сум грошового зобов`язання з податку на дохід, який сплачує суб`єкт, що здійснюють діяльність з випуску та проведення державних лотерей (код платежу 11024700) у розмірі 2521271,40 грн на термін від 197 до 345 календарних днів ТОВ "М.С.Л." нарахувало штраф у сумі 504254,28 грн. (що складає 20% від суми несвоєчасно сплаченого грошового зобов`язання) (а.с.21-22).
Таким чином, суд не бере до уваги твердження позивача, що податковим повідомленням-рішенням від 05.12.2018 №0764371212 до ТОВ "М.С.Л." застосовано штраф на підставі пункту 126.1 статті 126 ПК України, за несвоєчасну сплату грошових зобов`язань на підставі рішення суду у справі №826/12186/16, оскільки штрафні санкції застосовані відповідачем саме за несвоєчасну сплату сум податкового зобов`язання - в загальному розмір 2521271,40 грн, зазначених в податкових деклараціях 24.10.2017.
Так, згідно пункту 126.1 статті 126 ПК України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання та/або авансових внесків з податку на прибуток підприємств протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.
У розрізі наведеного суд звертає увагу, що згідно пунктом 31.1 статті 31 ПК України строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов`язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно.
Строк сплати податку та збору встановлюється відповідно до податкового законодавства для кожного податку окремо. Зміна платником податку, податковим агентом або представником платника податку чи контролюючим органом встановленого строку сплати податку та збору забороняється, крім випадків, передбачених цим Кодексом (пункт 31.3 статті 31 ПК України).
Виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк (пункт 38.1 статті 38 ПК України).
Аналіз вищенаведених норм права свідчить, що податковий обов`язок є безумовним і першочерговим. Відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов`язку законодавчо покладено на платника податків. А саме за несвоєчасну сплату платником податків узгодженої суми грошового зобов`язання, такий притягується до відповідальності у вигляді штрафу у розмірах визначених Податковим кодексом України.
Водночас, для вирішення питання про наявність/відсутність підстав для застосування до платника податку відповідальності за несвоєчасну сплату узгодженого грошового зобов`язання необхідно встановити причини, що зумовили такий пропуск, та перевірити, чи вчинив платник податку усі залежні від нього дії з метою належного та своєчасного виконання податкового обов`язку.
Аналогічні висновки викладено в постановах Верховного Суду від 22.04.2020 у справі №826/11872/16 та від 26.03.2020 у справі №825/1700/18.
Дослідивши та проаналізувавши надані сторонами матеріали, суд встановив, що протягом строку сплати податку (граничний строк сплати - 19.11.2017), до ТОВ "М.С.Л." рішенням Ради національної безпеки та оборони України від 2 вересня 2015 року "Про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)", яке введене в дію Указом Президента України від 16 вересня 2015 року №549/2015, та рішенням РНБО від 28 квітня 2017 року "Про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)", яке введене в дію Указом Президента України від 15 травня 2017 року №133/2017, до ТОВ МСЛ застосовані персональні санкції, зокрема, блокування/зупинення фінансових операцій, блокування коштів у банківських установах - з 22.09.2015.
Відповідно до частини 1 та 2 статті 1 Закону України "Про санкції" з метою захисту національних інтересів, національної безпеки, суверенітету і територіальної цілісності України, протидії терористичній діяльності, а також запобігання порушенню, відновлення порушених прав, свобод та законних інтересів громадян України, суспільства та держави можуть застосовуватися спеціальні економічні та інші обмежувальні заходи (далі - санкції).
Санкції можуть застосовуватися з боку України по відношенню до іноземної держави, іноземної юридичної особи, юридичної особи, яка знаходиться під контролем іноземної юридичної особи чи фізичної особи-нерезидента, іноземців, осіб без громадянства, а також суб`єктів, які здійснюють терористичну діяльність.
У частині 1 статті 4 вказаного Закону наведені види санкцій, які можуть бути застосовані. До вказаного переліку, серед іншого, відноситься блокування активів - тимчасове обмеження права особи користуватися та розпоряджатися належним їй майном (пункт 1).
Керуючись Законами України "Про санкції" та "Про Національний банк України" Правлінням Національного банку України прийнято Постанову від 1 жовтня 2015 року № 654 "Про забезпечення реалізації і моніторингу ефективності персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)".
Підпунктом 7 пункту 1 Постанови №654 постановлено банкам України, серед іншого, заблокувати кошти/зупинити фінансові операції осіб, зазначених у санкційних списках, у такому порядку, зокрема:
- банк зобов`язаний відмовити у виконанні розрахункового документа клієнту, зазначеному в санкційних списках, що є ініціатором переказу та до якого застосовані санкції "блокування активів" та/або "зупинення фінансових операцій" та/або "зупинення виконання економічних та фінансових зобов`язань" (абзац п`ятий);
- банк повертає клієнту розрахунковий документ без виконання і проставляє напис про причину його повернення (із зазначенням дати повернення та посиланням на Закон України "Про санкції", укази Президента України від 15 червня 2016 року № 254/2016, від 15 травня 2017 року № 133/2017, від 17 березня 2018 року № 71/2018, від 14 травня 2018 року № 126/2018, від 21 червня 2018 року № 176/2018 до 29 березня 2019 року, а з 30 березня 2019 року із зазначенням указу Президента України, яким уведено в дію відповідне рішення Ради національної безпеки та оборони України, прийняте відповідно до частини третьої статті 5 Закону України "Про санкції"), що засвідчується підписами відповідального виконавця і працівника, який виконує функції контролера (абзац десятий).
В подальшому рішенням РНБО від 2 травня 2018 року "Про застосування та скасування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)", яке введене в дію Указом Президента України від 14 травня 2018 року №126/2018 до ТОВ "М.С.Л. " зняті персональні санкції.
Таким чином, судом встановлено, що з 22.09.2015 по 17.05.2018 до ТОВ "М.С.Л.", застосовано спеціальні економічні та інші обмежувальні заходи (санкції), що унеможливило належне та своєчасне виконання податкового обов`язку.
Вказане також підтверджено, сертифікатом Торгово-промислової палати України про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) за № 3100-21-0625, що засвідчує форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) щодо обов`язку, а саме: перерахувати (сплатити) податок на прибуток підприємств за перші три квартали 2017 року до бюджету (ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві 31.12.2015р., Офісу великих платників податків ДФС – з 01.01.2016р. по 31.12.2017, ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві - з 01.01.2018) Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків, у термін до 19 листопада 2017 року, відповідно до "... рішення Ради національної безпеки від 02.09.2015, рішення Ради національної безпеки від 16.09.2016, рішення Ради національної безпеки від 28.04.2017, Постанови правління Національного банку України від 01.01.2015 №654, та ін….", як унеможливили його виконання в зазначений термін (а.с.115-116).
За приписами частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Верховний Суд у постанові від 04.03.2021 у справі №640/20899/18 прийшов до наступних висновків: "Надаючи оцінку позиції позивача та контролюючого органу щодо наявності підстав для застосування до позивача положень пункту 126.1 статті 126 ПК України, суди обмежились лише констатацією факту погашення узгодженого податкового зобов`язання з порушенням строків, визначених пунктом 57.1 статті 57 ПК України, у зв`язку з чим зробили висновок, що у контролюючого органу були законні підстави для застосування до позивача штрафних санкцій.
Факт несвоєчасної сплати узгодженого податкового зобов`язання позивачем не заперечується. Спірним питанням у цій справі, зокрема, було встановлення наявності підстав для притягнення позивача до відповідальності у вигляді застосування штрафних санкцій за вчинення податкового правопорушення у розумінні вимог статті 109 ПК України з огляду на встановлені у цій справі обставини та перебування позивача під дією санкцій.
Верховний Суд, розглядаючи питання притягнення платників податків до відповідальності за несвоєчасну сплату узгодженого грошового зобов`язання, неодноразово вказував, що податковий обов`язок є безумовним і першочерговим. Відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов`язку законодавчо покладено на платника податків. Водночас, для вирішення питання про наявність/відсутність підстав для застосування до платника податку відповідальності за несвоєчасну сплату узгодженого грошового зобов`язання необхідно встановити причини, що зумовили такий пропуск, та перевірити, чи вчинив платник податку усі залежні від нього дії з метою належного та своєчасного виконання податкового обов`язку.
Аналогічний підхід при вирішенні питання про наявність підстав для застосування відповідальності за статтею 126 ПК України викладено в постанові Верховного Суду від 5 листопада 2020 року (справа №640/6526/19).
Так, позивач наполягає на тому, що внаслідок блокування коштів на його рахунках відповідно до вимог Закону України "Про санкції", відповідних рішень РНБО та Постанови №654 він був об`єктивно позбавлений можливості своєчасно сплати задекларовані ним податкові зобов`язання, оскільки відповідно до наведених нормативно-правових актів, банк повертав своєчасно подані ним платіжні доручення без виконання. На переконання колегії суддів, у разі доведеності того, що будь-якого іншого шляху виконання податкового обов`язку не було, то несвоєчасне його виконання з огляду на застосування персональних економічних та інших обмежувальних заходів до такого платника податків не утворює складу правопорушення, передбаченого статтею109 ПК України. Разом з тим, відповідно до мотивувальних частин судових рішень суди фактично не надали жодної оцінки наведеним вище обставинам.".
Суд встановив, що позивач звертався 30.09.2015 до Державної фіскальної служби України з листами щодо надання індивідуальної податкової консультації з питань роз`яснення механізмів сплати податків та зборів платниками податків, до яких застосовано санкції, на яке остання надала відповідь листом за №23615/6/99-99-19-02-02-15, та повідомила, що застосування санкцій на підставі рішень РНБО не звільняє платника податку від обов`язку сплати податкових зобов`язань (а.с.41-44).
Також, ТОВ "М.С.Л." зверталось до ПАТ "Альфа-банк" з проханням здійснити перерахунок коштів відповідно до платіжних доручень на загальну суму 11402792,10 грн, проте банк не виконав валютні операції, в тому числі щодо сплати податків та зборів.
Одже, за результатами розгляду матеріалів справи, судом встановлено, що позивач був об`єктивно позбавлений можливості своєчасно виконати свої обов`язки зі сплати податку на прибуток підприємств, у тому числі щодо сплати податку на дохід, який сплачують суб`єкти, що здійснюють діяльність з випуску та проведення державних лотерей, за перші три квартали 2017 року до бюджету у термін до 19.11.2017 протягом строку застосування до ТОВ "М.С.Л." санкцій РНБО починаючи з 22.09.2015 по 17.05.2018 (строк дії форм-мажорних обставин).
Відтак, на переконання суду, застосування до ТОВ "М.С.Л." штрафних санкцій за порушення строку сплати податків протягом строку застосування до позивача санкцій РНБО є безпідставним.
При цьому, суд вказує, що відповідно до п.п. 112.8.9 п. 112.8 ст. 112 ПК України, обставинами, що звільняють від фінансової відповідальності за вчинення податкових правопорушень та порушення іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, є вчинення діяння (дії або бездіяльності) внаслідок обставин непереборної сили (форс-мажору).
Таким чином, суд приходить до висновку, що за обставин, які склались в цій справі, контролюючий орган протиправно застосував до позивача штрафні (фінансові) згідно оскаржуваного податкового повідомлення-рішення №0764371212 від 05.12.2018.
Інші доводи і міркування сторін з приводу прийнятого Головним управлінням Державної фіскальної служби у місті Києві податкового повідомлення-рішення №0764371212 від 05.12.2018 не спростовують висновків суду, викладених вище по тексту судового рішення.
Згідно частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. При цьому в силу положень частини 2 статті 77 вказаного кодексу, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суд при вирішенні спору враховує приписи статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якої у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що адміністративний позов слід задовольнити.
Під час вирішення питання про розподіл судових витрат, суд враховує таке.
Згідно статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.
Відповідно до частини 1 статті 139 вказаного Кодексу при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Зважаючи на те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, слід стягнути з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 7563,82 грн згідно із квитанцією про сплату судового збору від 21.02.2019 за №ПН768499 (а.с. 4). 
Сторонами не подано до суду будь-яких доказів про понесення ними інших витрат, пов`язаних з розглядом справи, відтак у суду відсутні підстави для вирішення питання щодо їх розподілу.
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ: 
позов Товариства з обмеженою відповідальністю "М.С.Л." (код ЄДРПОУ 30109292, вул. Шовковична, буд. 50А, м. Київ, Київська область, 01004) до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві, як відокремлений підрозділ ДПС України (код ЄДРПОУ 44116011, вул. Шолуденка, 33/19, м. Київ, Київська область, 04116) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити. 
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві від 05.12.2018 за №0764371212. 
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у м. Києві як відокремлений підрозділ ДПС України (код ЄДРПОУ 44116011, вул. Шолуденка, 33/19, м. Київ, Київська область, 04116) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "М.С.Л." (код ЄДРПОУ 30109292, вул. Шовковична, буд. 50А, м. Київ, Київська область, 01004) сплачений судовий збір в розмірі 7 563 (сім тисяч п`ятсот шістдесят три) гривні 82 копійки. 
Учасникам справи рішення надіслати через підсистему "Електронний суд".
Перебіг процесуальних строків, початок яких пов`язується з моментом вручення процесуального документа учаснику судового процесу в електронній формі, починається з наступного дня після доставлення документів до Електронного кабінету в розділ "Мої справи".
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.
Апеляційна скарга подається до Шостого апеляційного адміністративного суду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя  /підпис/  Микитюк Р.В.