Справа №577/769/26 	Головуючий у суді 1-ї інстанції - Кравченко В. О.	
Номер провадження 33/816/1099/26 	Суддя-доповідач Клімашевська І. В. 	
Категорія  130 КУпАП  	  	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2026 року суддя Сумського апеляційного суду Клімашевська І.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 13 лютого 2026 року, якою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ,

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП,-

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою судді Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 13 лютого 2026 року ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП і на нього було накладене адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 
17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік, за те, що він 06.02.2025 року о 16 год. 30 хв. в с. Дубовязівка, Конотопського району по вул. Трудова, керував автомобілем марки Jeep Cherokee, д.н.з. НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, млява мова), та був зупинений працівниками поліції, у зв`язку з чим йому було запропоновано пройти відповідний до встановленого порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння, проте останній відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України.
Не погодившись з вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив поновити йому строк на апеляційне оскарження постанови Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 13 лютого 2026 року, скасувати дану постанову, як незаконну, а провадження у справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
В обґрунтування пропущеного строку, ОСОБА_1 посилається на те, що копію оскаржуваної постанови в день її прийняття він не отримував, а отримав лише 26 лютого 2026 року. Вказані причини просить визнати поважними та поновити йому строк на апеляційне оскарження вказаного судового рішення.
Вимоги поданої апеляційної скарги апелянт обґрунтовує тим, що справа була розглянута у його відсутність, він не був належним чином повідомленими про дату та час розгляду справи, що призвело до безумовного порушення його права на захист. 
Крім того, як вказує апелянт, в матеріалах справи відсутні докази, які б вказували на доведеність факту його відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі, оскільки такої пропозиції від працівників поліції йому взагалі не надходило, на що суддя, також уваги не звернув.
Таким чином, враховуючи вищезазначене та посилаючись як на національне законодавство, так і на практику ЄСПЛ, апелянт вважає, що у даному випадку його винуватість у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення наявними у справі доказами не доведена, а тому, вважати оскаржувану постанову судді суду першої інстанції законною та обґрунтованою підстави відсутні.

Про призначення даної справи до апеляційного розгляду особа, що притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , був сповіщений належним чином, на підтвердження чого до апеляційного суду надійшло рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, однак, до суду не з`явився, причини своєї неявки не повідомив.
З огляду на належне повідомлення ОСОБА_1 про час, день та місце розгляду даної справи, а також, що останній в апеляційній скарзі не наполягав на здійсненні апеляційного розгляду виключно за його участі, і така участь особи у даному провадженні не є обов`язковою, враховуючи, також, і принцип судочинства, зазначений у практиці ЄСПЛ, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, з метою розгляду даної справи у розумні строки, апеляційний суд не вбачає підстав для її відкладення та вважає за можливе здійснити розгляд вказаної апеляційної скарги у відсутність особи, що притягається до адміністративної відповідальності, і у даному випадку його права на доступ до правосуддя не є порушеними.

Перевіривши матеріали даної справи, доводи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступних висновків.
Відповідно ч. 1 ст. 285 КУпАП, постанова у справі оголошується негайно після закінчення розгляду справи і копія цієї постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.
Положеннями ч. 2 ст. 294 КУпАП передбачено, що постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Так, розгляд справи в суді першої інстанції відбувався у відсутність ОСОБА_1 . Копія постанови Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 13 лютого 2025 року була отримана його дружиною на пошті 26.02.2026. 04.03.2025 його представник – адвокат Юсан І.О. звернулась до суду із заявою про ознайомлення з матеріалами справи і ознайомилась з ними 05.03.2026. Апеляційна скарга, подана ОСОБА_1 датована 09.03.2026 та зареєстрована судом першої інстанції 10.03.2026.
Апеляційний суд вважає причини, за яких ОСОБА_1 було пропущено строк на оскарження постанови судді Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 13 лютого 2026 року, поважними, що є підставою для поновлення останньому вказаного строку.
Перевіряючи законність прийнятого суддею суду першої інстанції рішення в межах поданої ОСОБА_1 апеляційної скарги, апеляційний суд враховує, що одним з доводів апелянта щодо постановлення суддею незаконного рішення є те, що суд розглянув дану справу у його відсутність, а повідомлений він про призначення її до розгляду належним чином не був, що свідчить про порушення його прав, передбачених ст. 268 КУпАП.
Так, відповідно до вимог ч. 1 ст. 268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, а згідно ст. 248 цього Кодексу розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється на засадах рівності перед законом і судом, який розглядає справу.
Згідно вимог п. п. 2, 3 ст. 278 цього Кодексу, суддя при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує, крім іншого, такі питання: чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення та чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду.
Розгляд справи за відсутності учасника процесу, щодо якого немає відомостей про його належне сповіщення, є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо права особи на справедливий судовий розгляд, а також порушенням вимог закону, якими передбачено, що ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду справи, та які врегульовують порядок повідомлення учасників справи про дату судового засідання та наслідки неявки в судове засідання.
Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що розгляд справи відбувся за відсутності ОСОБА_1 , і висновку про можливість здійснення судового засідання без останнього суддя дійшов з врахуванням того, що він повідомлений належним чином.
Однак, з такими висновками судді суду першої інстанції апеляційний суд погодитись не може.
Так, з дослідженого відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 залишає місце події та уходить з невідомому напрямку ще до початку складання на нього адміністративного матеріалу. Працівник поліції, після отримання відмови ОСОБА_1 від проходження огляду, роз`яснює йому про необхідність залишення на місці для заповнення протоколу. Проте, останній на законні вимоги працівників поліції не реагує, розвертається та йде в невідомому напрямку. При цьому, поліцейський вже після цього кричить йому, що розгляд справи відбудеться в Конотопському міськрайонного суду Сумської області через тиждень, тобто в наступну п`ятницю, о 09.00 год. Окрім того, після того, як на місце події приходить дружина ОСОБА_1 , працівники поліції повідомляють також про дату та час розгляду справи і їй. В той же час, апеляційний суд не може вважати таке сповіщення особи про дату та час розгляду справи належним. 
Окрім того, в матеріалах справи міститься 2 примірника протоколу про адміністративне правопорушення, один з яких явно повинен був бути вручений ОСОБА_1 , але долучений працівниками поліції до матеріалів справи без вручення особі, яка притягується до відповідальності.
Натомість, суд першої інстанції прийняв рішення розглянути справу у відсутність ОСОБА_1 не зважаючи на те, що це було перше судове засідання, яке було призначено саме працівниками поліції, а до закінчення строку накладення стягнення залишалось більше 11 місяців і відкладення судового засідання з метою реалізації процесуальних прав особи, що притягується до відповідальності, не було б зволіканням з боку суду і не могло призвести до негативних наслідків у виді закриття провадження у справі. Таким чином, суд першої інстанції не надав особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, в повній мірі реалізувати свої права, чим порушив право особи на захист.
З огляду на викладене, судове рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, яке постановлено у відсутність останнього та без його належного сповіщення, не можна вважати законним та обґрунтованим, а тому постанова судді підлягає скасуванню з підстав порушення норм процесуального права.
Разом з тим, вбачається, що ОСОБА_1 06.02.2025 року о 16 год. 30 хв. в с. Дубовязівка, Конотопського району по вул. Трудова, керував автомобілем марки Jeep Cherokee, д.н.з. НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, млява мова), та був зупинений працівниками поліції, у зв`язку з чим йому було запропоновано пройти відповідний до встановленого порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння, проте останній відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України.
Дослідивши матеріали справи, слід зробити висновок про те, що вина ОСОБА_1 у вчиненому адміністративному правопорушенні знайшла своє підтвердження в судовому засіданні та доводиться наступними матеріалами справи:
- даними протоколу про адміністративне від 06 лютого 2026 року серії ЕПР1 №584745, в якому зазначені встановлені судом обставини щодо часу і місця вчинення ОСОБА_1 вказаного правопорушення ;
- даними акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, який мав бути проведений у зв`язку з виявленими ознаками: зокрема, щодо запаху алкоголю з порожнини роту, млявої мови, поведінки, що не відповідає обстановці, згідно з яким ОСОБА_1 від проходження огляду відмовився (а.с. 5);
Крім того, з переглянутого відеозапису з нагрудних камер працівників поліції вбачається, що працівники поліції їдуть за транспортним засобом Jeep Cherokee, д.н.з. НОМЕР_2 . При цьому, коли вказаний транспортний засіб зупиняється на узбіччі, з-за керма водія виходить саме ОСОБА_1 . Саме він глушить машину і з ключами виходить з машини. Після того, як до нього підходять працівники поліції і просять показати його документи, він починає казати, що не керував транспортним засобом, потім каже, що авто керувала дружина (незважаючи на те, що окрім нього самого, в автомобілі більше нікого не було). Під час спілкування з ним, у працівників поліції виникає підозра, що останній керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. У зв`язку із цим, йому було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння, проте останній декілька разів намагається тікати, а потім безпричинно не відповідає на неодноразові запитання працівників поліції з приводу проходження огляду. Тобто, ОСОБА_1 своєю поведінкою демонструє, що не бажає проходити огляд на стан сп`яніння. Тому, працівниками поліції цілком правомірно була розцінена така продемонстрована поведінка, як відмова від проходження процедури огляду на стан сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу, так і у закладі охорони здоров`я ( а.с.11).
Так, згідно з п.2 Інструкції про порядок та виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженого наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 року, огляд на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння, згідно з ознаками такого стану, що передбачені у п.3 названої Інструкції, а саме запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці.
Крім того, слід зазначити про те, що діючим законодавством про адміністративне правопорушення зокрема ст. 251 КУпАП, передбачено те, що доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
У даному випадку на відеозаписі зафіксовані дії працівників поліції та особи, що притягається до відповідальності, що є необхідним та достатнім для прийняття рішення по суті.
Суд звертає увагу на те, що правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, є закінченим з моменту відмови водія пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі.
Відповідно до вимог ч. 2, 3 ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.
Частиною 4 цієї статті передбачено, що огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського.
Суд вважає, що працівниками поліції було правомірно та у відповідності до вимог КУпАП зафіксовано відмову водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння.
Суд звертає увагу, що факт відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння за своїм правовим змістом є правопорушенням, а не процесуальною дією, яка дозволяє виявити волевиявлення особи, яка підозрюється у керуванні транспортним засобом у стані сп`янінням щодо її бажання проходити огляд на стан алкогольного сп`янінням у встановленому законом порядку.
Суд вважає, що таке обмеження прав конкретної особи повністю відповідає інтересам суспільства щодо забезпечення безпеки дорожнього руху.
Право органів Національної поліції вимагати пройти у встановленому порядку огляд у відповідності до п.2.5 ПДР України кореспондується із обов`язком водія не керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.
Відповідно до вимог п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
Пункт 1.3 ПДР України зобов`язує учасників дорожнього руху знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.
У разі невиконання вимог п. 2.5 ПДР України, передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
При цьому, згідно диспозиції даної частини статті, для настання адміністративної відповідальності, особа, яка керує транспортним засобом може відмовитись від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції тільки за наявністю обставин, які передбачені ст.17 КУпАП.
Оскільки доказів чи переконливих доводів, які б безумовно спростували досліджені у судовому засіданні докази, які підтверджують винуватість ОСОБА_1 , суду не надано, то апеляційний суд, не виходячи за межі зазначених у протоколі обставин, розглянувши справу на підставі досліджених у судовому засіданні доказів, достатніх у своїй сукупності і взаємозв`язку для доведення вини ОСОБА_1 поза розумним сумнівом, вважає, що останній не дотримався вимог п.2.5 ПДР та вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Тому, після скасування постанови судді суду першої інстанції апеляційний суд вважає за необхідне ухвалити нову постанову, якою визнати винним ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в сумі 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1рік, а також стягнути на користь держави судовий збір з урахуванням положень ст. 40-1 КУпАП.
Керуючись ст. 294 КУпАП,
ПОСТАНОВИЛА:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 13 лютого 2026 року.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Постанову судді Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 13 лютого 2026 року відносно ОСОБА_1 скасувати у зв`язку із порушенням суддею суду першої інстанції норм процесуального права та ухвалити нову постанову.
ОСОБА_1  визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в сумі 17000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 665,60 грн.
Штраф має бути сплачений не пізніш як через 15 днів з дня вручення постанови про накладення штрафу і вноситься в установу банку України.
У разі несплати штрафу в установлений строк постанова надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання, роботи або за місцезнаходженням майна в порядку, встановленому законом.
У порядку примусового виконання постанови стягується:
- подвійний розмір штрафу, зазначеного у постанові;
- витрати на облік правопорушення, розмір яких визначається Кабінетом Міністрів України.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.
Суддя Сумського апеляційного суду	Клімашевська І. В.