Сквирський районний суд Київської області

Справа № 376/2295/25 
Провадження № 2/376/1310/2025

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2025 року Сквирський районний суд Київської області в складі: 
Головуючого судді - Коваленка О.М.,
за участю секретаря – Щур Л.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Сквира Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання договору купівлі-продажу житлового будинку дійсним, про визнання права власності на житловий будинок з відповідними господарськими будівлями та спорудами-

В с т а н о в и в :
12.08.2025 року до Сквирського районного суду Київської області звернулася ОСОБА_1 з вищевказаною позовною заявою.
В обґрунтування свої позовних вимог вказала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Вишгород Київської області помер ОСОБА_5 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Вишгородського районного управління юстиції Київської області, актовий запис №188.
За життя спадкодавець придбав будинок з відповідними господарськими будівлями та спорудами в АДРЕСА_1 без земельної ділянки з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд.
Спадкоємцями за законом першої черги стали діти спадкодавця: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 .
05 травня 2010 року до оформлення спадщини ОСОБА_3 з ОСОБА_6 уклав договір про продаж-купівлю у майбутньому спадкового майна – житлового будинку АДРЕСА_1 з відповідними господарськими будівлями та спорудами.
При укладанні договору ОСОБА_3 стверджував, що спадкоємці домовились між собою, що спадщина на будинок буде оформлена на нього одного. Сторони визначили ціну спадкового майна -17 000.00 (сімнадцять тисяч) грн., умови розрахунків при оформленні договору купівлі-продажу.
При підписанні даного договору ОСОБА_3 отримав завдаток у розмірі 2000.00 (дві тисячі) грн. та передав документи на спадковий будинок.
ОСОБА_6 діяв без довіреності в інтересах ОСОБА_1 .
Про те, 17 січня 2011 року ОСОБА_3 отримав свідоцтво про право на спадщину на 1/3 частину спадкового будинку по АДРЕСА_1 з відповідними будівлями та спорудами, що підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за законом серії ВРЕ №378950 виданим Фоя Л.А., державним нотаріусом Вишгородської районної державної нотаріальної контори, спадкова справа №639 за 2009 рік, зареєстровано в реєстрі за №2-84.
Цього ж числа ОСОБА_4 та ОСОБА_2 отримали такі ж свідоцтва про право на спадщину на 1/3 частину кожний вказаного спадкового будинку, що  підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за законом серії ВРЕ №37895І,РЕ 378949 виданим ОСОБА_7 , державним нотаріусом Вишгородської районної державної нотаріальної контори ,спадкова справа №639 за 2009 рік, зареєстровано в реєстрі за №2-72,2-61.
26 січня 2011 року ОСОБА_3 через ОСОБА_6 отримав від ОСОБА_1 в рахунок майбутнього оформлення договору-купівлі-продажу 1/3 частини житлового будинку по АДРЕСА_1 з відповідними господарськими спорудами частину суми - 4000.00 грн. та передав документи на будинок, що підтверджується розпискою ОСОБА_3 від 26 січня 2011 року.
Цього ж числа ОСОБА_4 через ОСОБА_6 отримав від ОСОБА_1 1600.00 грн. ,та передав свідоцтво про право на спадщину на 1/3 частину вищевказаного будинку, що підтверджується розпискою ОСОБА_4 від 26 січня 2011 року.
Цього ж числа ОСОБА_2 через ОСОБА_6 отримав від ОСОБА_1 4000.00 грн. та передав свідоцтво про право на спадщину на 1/3 частину вищевказаного будинку та довіреність на реєстрацію в МБТІ права власності на 1/3 частину будинку, що підтверджується розпискою ОСОБА_2 від 26 січня 2011 року.
04 лютого 2011 року ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 одержали від ОСОБА_1 через ОСОБА_6 , 4900.00 грн. в рахунок договору купівлі-продажу вищевказаного будинку. Із розписки вбачається, що дана сума є остаточна при проведенні розрахунків, що підтверджується розпискою від 04 лютого 2011 року.
Цього ж дня з відповідачами –продавцями часток будинку були обумовлені такі дії.
Позивач вступає у володіння вищевказаним житловим будинком з відповідними господарськими будівлями та спорудами.
Договір купівлі-продажу підлягає нотаріальному посвідченню.
Відповідачі:
звертаються до Шапіївської сільської ради Сквирського району Київської області, Держкомзему та отримують відповідну довідку про земельну ділянку, на якій знаходиться будинок;
замовляють експертну оцінку об`єкту продажі.
Витрати по нотаріальному оформленню несуть сторони у рівних частинах.
Сторонами обумовлена дата посвідчення договору купівлі-продажу у приватного нотаріуса Климчука С.І.: лютий 2011 року.

Після отримання коштів відповідачі передали такі документи:
фотокопію свідоцтва про смерть ОСОБА_5 ;
нотаріально завірену фотокопію посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС) на ім`я ОСОБА_3 ;
нотаріально завірену копію посвідчення посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС) на ім`я ОСОБА_4 ;
нотаріально завірену копію посвідчення посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС) на ім`я ОСОБА_2 ;
оригінал державного акта на право приватної власності на землю виданий на ім`я ОСОБА_8 виданий Шапіївською сільською радою 28 липня 2000 року серії 111-КВ №026155;
фотокопію договору купівлі-продажу будинку АДРЕСА_1 від 15 вересня 2000 року за яким ОСОБА_8 продав, а ОСОБА_5 купив вказаний житловий будинок ;
оригінал Технічного паспорта на садибний (індивідуальний)житловий будинок по АДРЕСА_1 ;

Для прискорення оформлення договорів купівлі частин житлового будинку ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 видали ОСОБА_6 відповідно посвідчені нотаріусом довіреності, що підтверджується довіреностями від 26 січня 2011 року серії ВРЕ №351923,ВРЕ №351922, ВРЕ №581546 посвідчених Климчук С.І. приватним нотаріусом Сквирського районного нотаріального округу, зареєстровано в реєстрі за №105,102,178.
Про те, договір купівлі-продажу будинку посвідчити нотаріус не відмовився, оскільки у договорі купівлі-продажу між ОСОБА_8 , який продав, а ОСОБА_5 купив вказаний житловий будинок не зазначені умови відчуження земельної ділянки, тобто власником будинку став ОСОБА_5 , а власником земельної ділянки з цільовим призначенням для ведення особистого підсобного господарства, будівництва і обслуговування жилого будинку і господарських будівель (присадибна ділянка), залишився ОСОБА_8 .
П.6 Декрету Кабінету Міністрів України від 26.12.1992 № 15-92 зупинено дію частини другої статті 17 і статті 23 Земельного кодексу України щодо власників земельних ділянок, визначених статтею 1 цього Декрету.
Згідно зі ст.17 Земельного Кодексу України від 18 грудня 1990 року Передача земельних ділянок у колективну та приватну власність провадиться Радами народних депутатів, на території яких розташовані земельні ділянки.
(Дію частини другої статті 17 зупинено щодо власників земельних ділянок, визначених статтею 1 Декрету N 15-92 ( 15-92 ) від 26.12.92 згідно з Декретом N 15-92 ( 15-92 ) від 26.12.92 ) Власники земельних ділянок, переданих їм Радою народних депутатів, не вправі протягом шести років з часу набуття права власності продавати або іншими способами відчужувати належну їм земельну ділянку, крім передачі її у спадщину або Раді народних депутатів на тих же умовах, на яких вона була їм передана. При наявності поважних причин суд за позовом власника може скоротити зазначений строк).
За змістом частини першої статті 120 ЗК України У редакції ЗК станом на лютий 2011 року у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення .
Власник земельної ділянки ОСОБА_8 відмовився будь-яким способом вирішувати питання по земельній ділянці.
З метою усунення перешкод у оформленні договору купівлі-продажу будинку ОСОБА_3 звернувся до Сквирського районного суду Київської області з відповідним позовом.
26 грудня 2011 року Сквирський районний суд ухвалив постанову у справі №2-а-7612/2011 р. якою визнав недійсним Державний акт на право приватної власності на землю серії 111-КВ №026155, площею 0.454 га, що знаходиться на території АДРЕСА_1 , виданий Шапіївською сільською радою від 28 липня 2000 року, на ім`я ОСОБА_8 , що підтверджується постаново Сквирського районного суду Київської області від 26 грудня 2011 року.
Із листа Головного управління Держкомзему у Сквирському районі Київської області від 05.03.2012 року вбачається, що Державний акт на право приватної власності на землю серії 111-КВ №026155 ,площею 0.454 га ,що знаходиться на території АДРЕСА_1 на ім`я ОСОБА_8 скасовано.
Окрім довіреностей, для оформлення в нотаріальному порядку необхідні були копії паспортів та ідентифікаційні коди відповідачів-продавців.
Про те, на неодноразові звернення відповідачі так і не надали копії вказаних документів.
Ухилились від прибуття до нотаріуса для оформлення договору купівлі-продажу житлового будинку і після закінчення терміну довіреностей.
Іншим способом набути у власність нерухоме майно ,окрім судового порядку, позивачка не може, тому на підставі вищевикладеного просить суд:
Визнати договір купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1 з відповідними господарськими будівлями та спорудами дійсним.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 загальною площею 58.40 кв.м., житловою 13.80 кв.м, а саме: сіни площею 8.50 кв.м., коридор площею 5.80 кв.м., кухня-прощею 15.70 кв.м, житлова кімната площею 13.80 кв.м.,кладова-14.60 кв.м., веранду площею основи 10.50 кв.м.; а також на господарські будівлі та споруди, а саме: погріб з шийкою площею основи 13.20 кв.м, об`ємом 35 м-3; сарай тимчасовий площею основи 6.10 кв.м., сарай площею основи 31.90 кв.м., сарай площею основи 13.00 кв.м., літню кухню площею 11.30 кв.м., сарай площею 6.80 кв.м., сарай площею 25.00 кв.м., гараж площею 21.50 кв.м., об`ємом 48 м-3. 
Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву, в якій просить проводити розгляд справи без її участі, вимоги позову підтримує та просить суд їх задовольнити в повному обсязі (а.с.51).
Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилися, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, що підтверджується Оголошеннями про виклик особи зареєстроване місце проживання, місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме (а.с.63,64,65).
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Згідно до вимог ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.
Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити при проведенні підготовчого судового засідання на підставі вимог ст. ст. 211,247 ЦПК України.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.
Згідно з вимогами ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до статті 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 ЦПК України.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з вимогами ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
У постанові Верховного Суду України від 06 вересня 2017 року, провадження № 6-1288цс17, викладено правовий висновок, про те, що однією з умов застосування частини другої статті 220 ЦК України та визнання правочину дійсним в судовому порядку є встановлення судом факту безповоротного ухилення однієї із сторін від нотаріального посвідчення правочину та втрата стороною можливості з будь-яких причин нотаріально посвідчити правочин. При розгляді справи про визнання правочину дійсним суд повинен з`ясувати, чому правочин не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість, а також чи немає інших підстав нікчемності правочину. При цьому саме по собі небажання сторони нотаріально посвідчувати договір, її ухилення від такого посвідчення з причин відсутності коштів на сплату необхідних платежів та податків під час такого посвідчення не може бути підставою для застосування частини другої статті 220 ЦК України.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Вишгород Київської області помер ОСОБА_5 , що підтверджується копією Свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Вишгородського районного управління юстиції Київської області, актовий запис №188 (а.с.34).
За життя спадкодавець придбав будинок з відповідними господарськими будівлями та спорудами в АДРЕСА_1 без земельної ділянки з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд, що підтверджується копією Договору купівлі- продажу житлового будинку Серія АВМ №498825 (а.с.38).
Спадкоємцями за законом першої черги стали діти спадкодавця: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 .
05 травня 2010 року до оформлення спадщини ОСОБА_3 з ОСОБА_6 уклав договір про продаж-купівлю у майбутньому спадкового майна – житлового будинку АДРЕСА_1 з відповідними господарськими будівлями та спорудами (а.с.19-20).
При укладанні договору ОСОБА_3 стверджував, що спадкоємці домовились між собою, що спадщина на будинок буде оформлена на нього одного. Сторони визначили ціну спадкового майна - 17 000.00 (сімнадцять тисяч) грн., умови розрахунків при оформленні договору купівлі-продажу.
При підписанні даного договору ОСОБА_3 отримав завдаток у розмірі 2000.00 (дві тисячі) грн. та передав документи на спадковий будинок.
Про те, 17 січня 2011 року ОСОБА_3 отримав свідоцтво про право на спадщину на 1/3 частину спадкового будинку по АДРЕСА_1 з відповідними будівлями та спорудами, що підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за законом серії ВРЕ №378950 виданим Фоя Л.А., державним нотаріусом Вишгородської районної державної нотаріальної контори, спадкова справа №639 за 2009 рік, зареєстровано в реєстрі за №2-84 (а.с.21).
Цього ж числа ОСОБА_4 та ОСОБА_2 отримали такі ж свідоцтва про право на спадщину на 1/3 частину кожний вказаного спадкового будинку, що  підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за законом серії ВРЕ №37895І,РЕ 378949 виданим Фоя Л.А., державним нотаріусом Вишгородської районної державної нотаріальної контори ,спадкова справа №639 за 2009 рік, зареєстровано в реєстрі за №2-72,2-61 (а.с.22,23).
26 січня 2011 року ОСОБА_3 через ОСОБА_6 отримав від ОСОБА_1 в рахунок майбутнього оформлення договору-купівлі-продажу 1/3 частини житлового будинку по АДРЕСА_1 з відповідними господарськими спорудами частину суми - 4000.00 грн. та передав документи на будинок, що підтверджується розпискою ОСОБА_3 від 26 січня 2011 року (а.с.30).
Цього ж числа ОСОБА_4 через ОСОБА_6 отримав від ОСОБА_1 1600.00 грн. ,та передав свідоцтво про право на спадщину на 1/3 частину вищевказаного будинку, що підтверджується розпискою ОСОБА_4 від 26 січня 2011 року (а.с.31).
Цього ж числа ОСОБА_2 через ОСОБА_6 отримав від ОСОБА_1 4000.00 грн. та передав свідоцтво про право на спадщину на 1/3 частину вищевказаного будинку та довіреність на реєстрацію в МБТІ права власності на 1/3 частину будинку, що підтверджується розпискою ОСОБА_2 від 26 січня 2011 року (а.с.32).
04 лютого 2011 року ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 одержали від ОСОБА_1 через ОСОБА_6 , 4900.00 грн. в рахунок договору купівлі-продажу вищевказаного будинку. Із розписки вбачається, що дана сума є остаточна при проведенні розрахунків, що підтверджується розпискою від 04 лютого 2011 року (а.с.33).
Для прискорення оформлення договорів купівлі частин житлового будинку ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 видали ОСОБА_6 відповідно посвідчені нотаріусом довіреності, що підтверджується довіреностями від 26 січня 2011 року серії ВРЕ №351923,ВРЕ №351922, ВРЕ №581546 посвідчених Климчук С.І. приватним нотаріусом Сквирського районного нотаріального округу, зареєстровано в реєстрі за №105,102,178 (а.с.35,36,37).
Про те, договір купівлі-продажу будинку посвідчити нотаріус відмовився, оскільки у договорі купівлі-продажу між ОСОБА_8 , який продав, а ОСОБА_5 купив вказаний житловий будинок не зазначені умови відчуження земельної ділянки, тобто власником будинку став ОСОБА_5 , а власником земельної ділянки з цільовим призначенням для ведення особистого підсобного господарства, будівництва і обслуговування жилого будинку і господарських будівель (присадибна ділянка), залишився ОСОБА_8 .
Власник земельної ділянки ОСОБА_8 відмовився будь-яким способом вирішувати питання по земельній ділянці.
З метою усунення перешкод у оформленні договору купівлі-продажу будинку ОСОБА_3 звернувся до Сквирського районного суду Київської області з відповідним позовом.
26 грудня 2011 року Сквирський районний суд ухвалив постанову у справі №2-а-7612/2011 р. якою визнав недійсним Державний акт на право приватної власності на землю серії 111-КВ №026155, площею 0.454 га, що знаходиться на території АДРЕСА_1 , виданий Шапіївською сільською радою від 28 липня 2000 року, на ім`я ОСОБА_8 , що підтверджується копією Постанови Сквирського районного суду Київської області від 26 грудня 2011 року (а.с.39-40).
Із копії листа Головного управління Держкомзему у Сквирському районі Київської області від 05.03.2012 року вбачається, що Державний акт на право приватної власності на землю серії 111-КВ №026155 ,площею 0.454 га ,що знаходиться на території АДРЕСА_1 на ім`я ОСОБА_8 скасовано (а.с.41).
Для оформлення в нотаріальному порядку договору купівлі – продажу між ОСОБА_1 та відповідачами необхідні були копії паспортів та ідентифікаційні коди відповідачів-продавців.
Про те, на неодноразові звернення відповідачі так і не надали копії вказаних документів.
Ухилились від прибуття до нотаріуса для оформлення договору купівлі-продажу житлового будинку і після закінчення терміну довіреностей.
Іншим способом набути у власність нерухоме майно, окрім судового порядку, позивачка не може.
Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.
Частина 2 статті 328 ЦК України визначає, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
У відповідності до положень ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.
Згідно положень ч. 1 ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.
В свою чергу частиною другою статті 220 ЦК України визначено, що якщо сторони домовились щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.
В силу вимог ч. 1 ст. 334 ЦК України право власності у набувача з договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором.
В свою чергу згідно положень ч. 3 ст. 334 ЦК України встановлено, що право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 серпня 2021 року у справі № 305/1468/16-ц, провадження № 61-9087св21, зазначено, що визнання дійсним договору (конвалідація) на підставі частини другої статті 220 ЦК України допускається тільки для нікчемних правочинів (тобто для яких недотримання письмової форми пов`язується саме з відсутністю нотаріального посвідчення і це зумовлює їх нікчемність). Згідно з частиною другою статті 220 ЦК України конвалідація можлива за наявності таких умов: досягнення між сторонами згоди щодо усіх істотних умов договору; наявність письмових доказів досягнення домовленості щодо всіх істотних умов договору; повне або часткове виконання договору; ухилення однією зі сторін від його нотаріального посвідчення.
Враховуючи, що позов ОСОБА_1 вимогам закону не суперечить, права третіх осіб не порушує, також матеріалами справи підтверджено, щовідповідачі ухиляються його нотаріального посвідчення договору, наявність письмових доказів досягнення домовленості щодо всіх істотних умов договору та часткове виконання договору,  а тому підлягає позовні вимоги позивачки підлягає задоволенню.
Виходячи з вищевикладеного та керуючись ст. ст. 220, 328, 334, 657 ЦК України, ст. 41 Конституції України, ст. ст. 2,4,12,13, 76,81, 211,247, 258,259,263 – 265,351,352,354 ЦПК України,Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 серпня 2021 року у справі № 305/1468/16-ц суд,

В и р і ш и в:
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання договору купівлі-продажу житлового будинку дійсним, про визнання права власності на житловий будинок з відповідними господарськими будівлями та спорудами – задовольнити в повному обсязі.
Визнати договір купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1 з відповідними господарськими будівлями та спорудами дійсним.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 загальною площею 58.40 кв.м., житловою 13.80 кв.м, а саме: сіни площею 8.50 кв.м., коридор площею 5.80 кв.м., кухня-прощею 15.70 кв.м, житлова кімната площею 13.80 кв.м.,кладова-14.60 кв.м., веранду площею основи 10.50 кв.м.; а також на господарські будівлі та споруди, а саме: погріб з шийкою площею основи 13.20 кв.м, об`ємом 35 м-3; сарай тимчасовий площею основи 6.10 кв.м., сарай площею основи 31.90 кв.м., сарай площею основи 13.00 кв.м., літню кухню площею 11.30 кв.м., сарай площею 6.80 кв.м., сарай площею 25.00 кв.м., гараж площею 21.50 кв.м., об`ємом 48 м-3. 
З текстом рішення можливо ознайомитися за адресою: court.gov.ua
Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом 30 днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або в разі розгляду справи (вирішення справи) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду – якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України. 

Суддя: О.М. Коваленко