Справа № 559/3111/25 
Провадження № 1-кп/559/57/2026

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2026 року         м.Дубно
Дубенський міськрайонний суд Рівненської області в складі головуючої судді ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , 
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №12025186210000060 від 10.07.2025 про обвинуваченню за ч.1 ст.125 КК України ОСОБА_3 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Верба Дубенського району Рівненської області, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянки України, українки, з середньою спеціальною освітою, пенсіонерки, несудимої.
сторони провадження: прокурор ОСОБА_4 , обвинувачена ОСОБА_3 , потерпіла ОСОБА_5 , крім того з участю спеціалістів психолога ОСОБА_6 та інспектора сектору ювенальної превенції Дубенського РВП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_7 
В С Т А Н О В И В:
ВСТУП
В цій справі одній сусідці не сподобалось, що інша сусідка рвала вишні, стоячи не на своїй ділянці, а на межі городу. Обвинувачена взяла палку та вдарила потерпілу жінку, бо так ніби більше зрозуміло. В процесі розгляду справи вона в постраждалої пробачення так і не попросила. 
Суд не толеруватиме агресію та неповагу до людської гідності. Нанесення легких тілесних ушкоджень карається кримінальним законом. Розв`язання конфлікту шляхом ударів опонентці призводить не до вирішення ситуації, а до її загострення і отримання судимості. 

І. Суд визнає доведеним, що 09.07.2025 в проміжок часу між 13 годиною 00 хвилин і 13 годиною 25 хвилин на земельній ділянці, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , між ОСОБА_5 та її знайомою ОСОБА_3 виник конфлікт. Під час якого ОСОБА_3 , на ґрунті особистих неприязних відносин, усвідомлюючи свої дії, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки своїх дій і бажаючи їх настання, умисно, з особистих мотивів, із метою спричинення тілесних ушкоджень, нанесла не менше двох ударів дерев`яною палицею, що знаходилась у неї в правій руці, в область лівого передпліччя та в область лівої сідниці ОСОБА_8 . У результаті чого ОСОБА_3 заподіяла потерпілій ОСОБА_5 , згідно висновку судово-медичної експертизи та п.2.3.5 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (Наказ №6 МОЗ України від 17.01.1995), легкі тілесні ушкодження у вигляді підшкірних гематом лівого передпліччя та лівої сідниці.
ОСОБА_3 своїми діями, що виразилися в заподіянні умисного легкого тілесного ушкодження, вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 125 КК України.

ІІ. Докази, здобуті під час судового розгляду із показань учасників кримінального провадження.
2.1. Допитана в судовому засідання 02.12.2025 обвинувачена ОСОБА_3 свою вину визнає частково. Пояснила, що є пенсіонеркою. Конфлікт з ОСОБА_5 вже роками триває. Потерпіла Дуб постійно зливає септик в город. 09.07.2025 десь в обід, приблизно біля другої, побачила на подвір`ї як Дуб пішла в овес (город ОСОБА_3 ) обривати свої вишні, а її дочка була на вишні. Сказала їй, щоб забиралась з городу. Дуб нічого не відповіла. Мала була на вишні з телефоном і штовхнула ногою, впала в овес. Мала скакала то на вишню, то з вишні. Мала нічого не зробила, а сама коли впала, то нічого не пошкодила, за меддопомогою не зверталась і нічого не має щодо цього. Взяла палку, якою затуляла шифер і раз стукнула Дуб. Стояли обличчям до обличчя, стукнула Дуб палицею - правою рукою по лівій сідниці, бо чого вона прийшла на її територію? Вона тоді шкоду не робили, але стояла під межею в овесі, там овес уже був вим`ятий трохи, бо кури вже повиминали. Повернулась і пішла додому, то було хвилин 3, а вона рвала вишні і пішла додому не межею, а під межею. Ото і весь конфлікт. Винна – то покарайте, пробачення просити не буде. Живу на 4000 грн./на місяць. 
12.03.2026 ОСОБА_3 доповнила показання тим, що дільничний ОСОБА_9 надав суду неправдиві дані, бо відео, те що знімали і дивились в суді – знімала ОСОБА_10 з вишні. ОСОБА_10 говорить неправду, що то не вона знімала, бо мала можливість зняти від початку до кінця той процес, а вона ж на тому відео просто з палицею стоїть. Неправду говорить і ОСОБА_5 , що то її відео. У них з ОСОБА_5 постійні конфлікти – бо вони викачують септика на її город, вишні незаконно ростуть близько, бо їй затіняють. Не визнає, що наносила удари ОСОБА_5 - її один раз стукнула по дупі. Нанесла їй один удар палицею на своїй ділянці в овесі. Ніде не можна наносити удари. Слідство не довело, що вона нанесла два удари, а визнає лише один. 
Обвинувачена підсумувала свою позицію тим, що себе винною не вважає. Те що раз стукнула – кається, не треба було бити, але слова ОСОБА_5 не допомагають, вона не слухає слів і вважає себе казна що. Прийде літо і вона знову буде ходити по її городу, хоч може обірвати вишні з плота, кури її витоптують город. Була не права, але не визнає, що сильно її побила. 

2.2. Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_5 дала показання, що донька ОСОБА_10 попросила її піти нарвати вишень – спочатку рвали з їх власної сторони біля хати, а потім через паркан вже лишились вишні, то пішла на сторону ОСОБА_11 , але стояла на межі, яка нікому не належить, не заходила в овес ОСОБА_3 і рвала свої вишні. Мала сказала, що біжить ОСОБА_11 , та вже бігла з образами, підбігла і нецензурною лайкою стала обзивати і доньку, і її виганяти. Сказала, що дорве вишні, які вже дістала, та піде. Її не ображала, ОСОБА_3 же не слухала і матюкалась далі. Казала, що стоїть на межі і рве свої вишні, а ОСОБА_3 кричала, що межа теж її. ОСОБА_3 взяла палку та двічі вдарила її – по сідниці зліва і по передпліччю зліва, палка розламалась і ОСОБА_3 залишилась стояти з куском палки в руках, то дістала телефон і почала знімати. Це було 09.07.2025 в обідній час. Потім взяла відеречко і пішла, а ОСОБА_3 ще по ділянці її ( ОСОБА_5 ), по її території побігла та ще й пообривала помідори. Викликала поліцію. 
Донька не могла її штовхнути – вона була високо на вишні – вище як висота її зросту зараз стоячи, в груди її донька ніяк вдарити не могла фізично. 
Їй ОСОБА_3 нанесла два удари, просто вона ж лівою рукою тягнула гілляку вишні до себе і рука була зігнута в лікті, то коли ОСОБА_3 вдарила її палкою, то вона вдарила по передпліччі і зачепила лікоть. 
Жодних спроб примиритись від обвинуваченої не було. Конфліктні ситуації трапляються часто. Помиритись з нею неможливо. Просить, щоб ОСОБА_3 наказали по закону за те, що вона її вдарила, щоб та її більше не чіпала, тому щодо міри покарання покладається на розсуд суду.

2.3. Допитана в судовому засіданні неповнолітня свідок ОСОБА_12 дала показання, що потерпіла ОСОБА_5 – це її мама, а обвинувачена ОСОБА_3 – це їхня сусідка, з якою постійні різні конфлікти, наприклад, бо вони септик качали. 
То було літо 2025 року. Вони з матір`ю рвали вишні, сама була на вишні, а мама стояла на межі під плотом і в овес не заходила. І раптом біжить ОСОБА_13 з палкою, починає їх матюкати, сваритись, обзивати нецензурно типу дівчини легкої поведінки і кричати до матері, що вона рве вишні. Чи мала одразу ОСОБА_11 палицю в руках – точно вже не пам`ятаю, але здається мала, але добре пам`ятає, як сусідка вдарила її маму тою палкою по плечі і по сідниці. Ударів було два і сильні, бо палка переламалась, синці були. Палка зламалась і ОСОБА_14 побігла до них на город виривати їх помідори, що їй зайшло в голову і нащо треба було вирвати помідори, то не розуміє.
ОСОБА_11 одразу сварилась, вона сказала, що це її вишні і вони не мають право їх рвати, хоч це була їх вишня на їхній території. Вишня висока, вона була зверху і ОСОБА_11 не штовхала, не била ні умисно, ін. випадково, її би навіть не дістала ніяк, бо була дуже високо. Перехожих чи інших, хто міг би бачити подію, не було.
Після тих подій спроб примиритись не було. Чи були конфлікти ще – не знає, вже навчається в Рівне. Думає, що бити – це ненормально і без сенсу. 

ІІІ. Інші докази, на які посилаються учасники, на підтвердження встановлених судом обставин кримінального правопорушення.
3.1. Заяву про вчинення кримінального правопорушення було прийнято в ОСОБА_5 , 1987 року народження, яка звернулася до поліції 09.07.2025. Відомості в ЄРДР внесено 10.07.2025 та одразу розпочато розслідування кримінального правопорушення (а.с. 7, т.2).
3.2. За заявою потерпілої 17.07.2025 проведено огляд місця події – земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 . Встановлено, що зліва від межі цієї земельної ділянки знаходиться інша земельна ділянка з посівом вівса. За нею знаходяться житлові будинки. Справа - житловий будинок огороджений металевою сіткою. Між господарством і полем із посівом є межа близько 60 см. Біля металевої сітки з внутрішньої сторони господарства ростуть кущі троянд, інші квіти та дерева, зокрема, й вишня. Присутня на місці події ОСОБА_5 вказала місце, де біля її господарства на межі їй були спричинені тілесні ушкодження (а.с.18-24 т.2). 
3.3. Відповідно до протоколу слідчого експерименту від 10.07.2025 з участю потерпілої, статиста, присутності двох понятих, що проведено дізнавачкою, та відеозаписом до нього встановлено, що ОСОБА_5 показала на місці та розказала про обставини та механізм нанесення їй тілесних ушкоджень: ОСОБА_3 нанесла їй два удари дерев`яною палкою, що тримала в правій руці, в область лівого передпліччя та сідниці зліва (а.с. 14-17, т.2).
3.4. 29.07.2025 в приміщенні ВП№2 Дубенського РВП ГУНП в Рівненській області проведено слідчий експеримент із неповнолітньою свідком ОСОБА_12 , під час якого вона показала та розказала хто де був розташований під час події та показала на статистці як ОСОБА_15 , обзиваючи нецензурними словами її матір – потерпілу ОСОБА_5 , нанесла останній дерев`яною палицею, що була в її правій руці, в область сідниць зліва та в область лівого передпліччя два удари. Після чого, як вказує свідок, її мати з метою припинення конфлікту покинула межу біля господарства та вийшла на вулицю, де в подальшому зателефонувала на лінію «102» (а.с. 27-29). 
3.5. Згідно з висновку експерта №107 від 16.07.2025 тілесні ушкодження ОСОБА_5 у вигляді: підшкірних гематом лівого передпліччя та лівої сідниці, мають ознаки дії тупого предмета, могли утворитись від ударів дерев`яною палицею 9.07.2025 та відповідно до п.2.3.5 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (Наказ №6 МОЗ України від 17.01.1995 р.) мають ознаки легких. Тілесні ушкодження утворилися не менш як від двох травматичних дій (ударів). Могли бути нанесені за обставин, на які вказала потерпіла під час слідчого експерименту 10.07.2025 (а.с. 34-35).
3.6. З протоколу огляду предмету від 28.07.2025 – мобільного телефону ОСОБА_5 марки «Samsung» встановлено, що на ньому міститься відеозапис, що розпочатий о 13:25 год. тривалістю 19 секунд. Присутня під час огляду телефону ОСОБА_5 вказала, що на цьому відеозаписі зафіксована ОСОБА_3 після спричинення їй тілесних ушкоджень із дерев`яною палицею в правій руці. На відео чути голос потерпілої ОСОБА_5 , яка вказує, що обривала вишні зі свого дерева (демонструє дерево). Вказує, що обривала вишні на межі. Навпроти неї стоїть жінка з дерев`яною палицею в руках, зі слів потерпілої це ОСОБА_3 . Потерпіла озвучує, що щойно отримала тілесні ушкодження причинені ОСОБА_16 та повідомляє останню, що по цьому факту буде звертатися до працівників поліції (а.с. 52-54).
3.7. Постановою дізнавачки від 28.07.2025 до матеріалів справи долучено як речовий доказ оптичний диск із відеозаписом від 09.07.2025 з мобільного телефону потерпілої ОСОБА_5 з п.3.6., який досліджено в судовому засіданні, в тому числі повторно за клопотанням ОСОБА_3 (а.с.50-51).

IV. Висновки суду щодо пред`явленого обвинувачення.
Обвинувачена заявила, що працівник правоохоронного органу, який приймав участь в оформленні матеріали, а також потерпіла і неповнолітня свідок вводять суд в оману, бо говорять неправду, що відео знімала неповнолітня ОСОБА_10 . При повторному перегляді відео, перевіряючи версію обвинуваченої, суд звернув увагу саме на те, як знято відео і робить однозначний висновок, що відео (п.3.6., 3.7) знято потерпілою ОСОБА_5 , яка стояла впритул до плоту, на межі, а не серед сільськогосподарської культури. Про це свідчить ракурс зйомки, який не зверху з дерева вишні, а з висоти людського зросту на рівні перед обличчям, направлений прямо на ОСОБА_3 , фільмуюча та ОСОБА_3 розміщені обличчям до обличчя. Кадр захоплює пліт справа, над яким не значно звисає гілля вишні, що росте з іншої сторони, потім рослинність під плотом, межа в центрі та лівіше, овес – в крайньому лівому положенні. На рівні очей зі сторони вишні ноги неповнолітньої в кадр не потрапляють, отже вона справді знаходилась вище на вишні. Телефон був у руках саме потерпілої, на що вказує звук голосу, який значно сильніший у ОСОБА_5 , ніж в ОСОБА_3 за рахунок того, що потерпіла знаходилась прямо біля мікрофону. Водночас, голосу неповнолітньої ОСОБА_12 не чути. Події відбуваються після нанесення ударів, про що свідчить розмова. ОСОБА_3 вже на відстані від ОСОБА_5 , але ще з частиною палки в правій руці стоїть, голос збуджений, кричить і підтримує пропозицію ОСОБА_5 про виклик поліції.
Позиція обвинуваченої загалом і зокрема, що факт нанесення двох ударів недоведено, - на увагу не заслуговує. Оскільки на два удари від ОСОБА_3 для ОСОБА_5 вказують не лише сама потерпіла та її неповнолітня донька-очевидиця, а й об`єктивні дані, а саме: виявлені синці на тілі ОСОБА_5 в двох різних місцях, що підтверджується медичною документацією, висновком експерта, а механізм їх нанесення протоколами двох слідчих експериментів. Також суд звертає увагу, що експерт вважає, що вказані тілесні ушкодження могли утворитись саме так, як на це вказує потерпіла і за результатами судового розгляду суд з цим погоджується. Крім того, і відеозапис знятий вже після події підтверджує вину ОСОБА_3 , бо її потерпіла встигла зафіксувати у збудженому стані та з палкою в руках. 
Саме ОСОБА_3 чи свідомо, чи в силу особливостей світосприйняття, намагається ввести суд в оману. Її непослідовна поведінка щодо оцінки подій – то визнає вину частково, то не визнає, то била один раз і вважає це помилкою, то ні, бо потерпіла заслужила, наполягання, що суд дивився два різних відео, хоч це очевидно не так і процес повністю фіксується, то що всі інші обманюють, - все це направлено на уникнення не стільки від відповідальності, як через несприйняття своєї вини зі сторони ОСОБА_3 . 
Вина ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 125 КК України доводиться за стандартом поза розумним сумнівом сукупністю вищезазначених зібраних, досліджених і проаналізованих судом доказів. 
За таких обставин, суд відповідно загальних засад кримінального судочинства, а саме: верховенства права, законності, рівності перед законом та судом, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальності сторін тощо, створивши необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання обов`язків, в тому числі і щодо збирання, подання та оцінки доказів, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, робить висновок, що за результатами цього судового розгляду вина ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, а саме: заподіяння умисного легкого тілесного ушкодження, - доведена, а тому вона має бути покарана.

VI. Щодо призначення покарання.
При призначенні обвинуваченій ОСОБА_3 покарання суд, згідно з вимогами ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого нею кримінального правопорушення, яке згідно зі ст.12 КК України є кримінальним проступком; дані про особу винної, яка пенсіонерка, несудима, на диспансерному обліку в лікарів психіатра та нарколога не перебуває (а.с.44 т.2);
за місцем проживання характеризується як працьовита, акуратна, але імпульсивна жінка. Обвинувачена неодноразово зверталася в сільську раду із скаргами на сусідів, з якими часто конфліктує. Непорозуміння намагається вирішити гучною лайкою й образами, що призводить до загострення ситуації. Завжди переконана в своїй правоті, знає свої права, але забуває про обов`язки. До адміністративної відповідальності не притягувалася (а.с.41 т.2). 
Хоч ОСОБА_3 один раз сказала, що кається, але це не так. Вона не засуджує свою поведінку і навіть не попросила пробачення в потерпілої. Ця ситуація і конфліктною могла б не бути, бо немає нічого поганого, що людина обриває свої вишні, а по межі може ходити будь хто, але саме ОСОБА_3 спричинила цей конфлікт через дрібницю. Це вона повелась агресивно, нанесла тілесні ушкодження іншій жінці, яка є матір`ю і ще й в присутності її неповнолітньої доньки, що є негативним досвідом для дівчини. Відповідно суд не визнає наявності такої пом`якшуючої обставини як щире каяття, бо воно відсутнє. Формальне визнання вини в нанесені одного удару палкою – не свідчить про щире каяття, бо ОСОБА_3 належних висновків не зробила. Конфлікти не можна вирішувати силою. 
Обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_3 , судом також не встановлено. 
Вирішуючи питання щодо міри покарання, беручи до уваги вказані вище обставини в їх сукупності, вік обвинуваченої та її матеріальний стан, суд вважає за можливе призначити ОСОБА_3 покарання в межах санкцій ч.1 ст.125 КК України в виді штрафу, оскільки саме таке покарання є справедливим, і суд сподівається, що стане необхідним та достатнім для виправлення та попередження вчинення нового кримінального правопорушення. Суд ще раз наголошує для ОСОБА_3 , що бити інших людей не можна.
Запобіжний захід обвинуваченій не обирався, судові витрати відсутні. Питання речових доказів вирішити згідно ст.100 КПК України. 
На підставі викладеного, керуючись ч.1 ст.125 КК України, ст.100, 366-371, 373-376, ч.15 ст.615 КПК України, суд -
У Х В А Л И В :
ОСОБА_3 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, та призначити покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
Речовий доказ: оптичний диск із відеозаписом від 09.07.2025 з мобільного телефону «Самсунг», що належить ОСОБА_5 , – залишити в матеріалах кримінального провадження. 

На вирок може бути подано апеляцію до Рівненського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення через Дубенський міськрайонний суд. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції. Учасники мають право на отримання копії вироку. Прокурору, обвинуваченій та потерпілій повний текст вироку вручається в день проголошення його резолютивної частини в умовах дії воєнного стану згідно ч.15 ст.615 КПК України.

Суддя:    ОСОБА_1