ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
Іменем України
03 березня 2026 року
м. Харків
справа № 641/1343/24
провадження № 22-ц/818/991/26
Харківський апеляційний суд у складі:
Головуючого: Маміної О.В.,
суддів: Мальованого Ю.М., Пилипчук Н.П.,
за участю секретаря: Шнайдер Д.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Приватне акціонерне товариство Страхова компанія «Інтер-Поліс» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Слобідського районного суду м. Харкова від 01 вересня 2025 року, постановлене під головуванням судді Ященко С.О., - 
в с т а н о в и в :
У березні 2024 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа - Приватне акціонерне товариство Страхова компанія «Інтер-Поліс» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП, в яому просила стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 91212,41 грн., витрати на проведення звіту про оцінку майна у розмірі 2800,00 грн., судовий збір у розмірі 1211,20 грн., витрати на правничу допомогу.
Рішенням Слобідського районного суду м. Харкова від 01 вересня 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 55142,75 грн., витрати на складення звіту про оцінку майна у розмірі 2800,00 грн., витрати по сплаті судового збору у розмірі 732,29 грн., витрати на правничу допомогу у розмірі 12696,60 грн., а всього 71371,64 грн. 
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 просить рішення Слобідського районного суду м. Харкова від 01 вересня 2025 року скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі. 
Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм процесуального права; зазначає, що звіт, наданий позивачем, суперечить реальним витратам на відновлювальні роботи, пов`язані з пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП, що вказує про те, що даний звіт проведений необ`єктивно та сума матеріального збитку умисно завищена. Крім того, позивачем не повідомлено відповідача про місце та час проведення оцінки матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП, чим грубим чином порушено права відповідача, що позбавило його можливості переконатись у об`єктивності, неупередженості суб`єкта оціночної діяльності при огляді та складанні звіту. Крім того, судом першої інстанції не взято до уваги, що позивачем з власної ініціативи отримано 105569,00 грн., замість визначеної в звіті суми матеріальних збитків у розмірі 118754,47 грн. 
Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України- в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що приймаючи до уваги доведеність вини ОСОБА_2 у заподіянні внаслідок дорожньо-транспортної пригоди майнової шкоди ОСОБА_1 , виплати страховою компанією ПрАТ СК"Інтер-Поліс" страхового відшкодування у розмірі 105569 грн., суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача різниці між фактичним розміром завданої шкоди (вартістю відновлювального ремонту автомобіля) і сумою страхового відшкодування, що складає 55142,75 грн. (160711,75-105569=55142,75 грн.), а також витрати на складення звіту про оцінку майна у розмірі 2800 грн. Крім того, враховуючи, що позов задоволено частково, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу пропорційно розміру задоволених позовних вимог у розмірі 12696,60 грн. та стягнення з відповідача на користь третьої особи витрат на правничу допомогу пропорційно розміру задоволених позовних вимог у розмірі 604,60 грн.
Такі висновки суду першої інстанції не в повній мірі відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.
Судом встановлено, що 24 жовтня 2023 року о 09 год. 40 хв. за адресою: м. Харків, вул. Георгія Тарасенка, 96, ОСОБА_2 керував транспортним засобом «Toyota Camry», державний номерний знак НОМЕР_1 , при зміні напрямку руху, не впевнився в безпечності та здійнив зіткнення з автомобілем «Suzuki Vitara S», державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_4 , який рухався в попутному напрямку. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, чим завдано матеріальних збитків. 
Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.
З постанови Комінтернівського районного суду м. Харкова від 20 листопада 2023 року по справі № 641/7101/23 вбачається, що ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850,00 грн. 
З полісу обовя`зкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 215161100 вбачається, що ОСОБА_5 укладено договір про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власника наземних транспортних засобів з ПрАТ «СК «Інтер-Поліс». Страхова сума за шкоду, заподіяну майну - 160 000,00 грн. Розмір франшизи - 0 грн. 
Зі звіту про оцінку автомобіля SUZUKI VITARA S держномер НОМЕР_2 № 33/2024 від 24 лютого 2024 року вбачається, що матеріальний збиток, завданий власнику автомобіля Suzuki Vitara S держномер НОМЕР_2 в результаті його пошкодження, станом на 24 жовтня 2023 року, з урахуванням значення коефіцієнту фізичного зносу складає 118754,47 грн., в тому числі ПДВ на вартість складових. Вартість відновлювального ремонту складає 196781,41 грн. 
З акту виконаних робіт № 0000012638 від 20 грудня 2023 року вбачається, що ОСОБА_1 (Замовник) та ФОП ОСОБА_6 (Виконавець) склали цей акт про те, що Виконавцем було виконано перелік робіт (послуг) по транспортному засобу «Suzuki Vitara S», державний номерний знак НОМЕР_2 . Загальна вартість виконаних робіт з ПДВ - 77846,45 грн. ПДВ - 0 грн. 
З рахунку № ЗП00000518 від 14 листопада 2023 року до платіжної вимоги № ЗП00002084 від 02 листопада 2023 року, складеного Товариством з обмеженою відповідальністю «Альфа-М плюс» вбачається, що загальна вартість переліку робіт (послуг) по транспортному засобу «Suzuki Vitara S», державний номерний знак НОМЕР_2 складає 24606,90 грн., ПДВ - 4179,46 грн. 
З рахунку № НОМЕР_3 від 14 листопада 2023 року до платіжної вимоги № ЗП00002084 від 02 листопада 2023 року, складеного Товариством з обмеженою відповідальністю «Альфа-М плюс» вбачається, що загальна вартість переліку робіт (послуг) по транспортному засобу «Suzuki Vitara S», державний номерний знак НОМЕР_2 складає 20449,00 грн. ПДВ - 3408,17 грн. 
З акту надання послуг № 106 від 01 листопада 2023 року вбачається, що ОСОБА_1 (Замовник) та ФОП ОСОБА_6 (Виконавець) склали цей акт про те, що на підставі наведених документів Виконавцем виконано послугу з транспортування автомобіля «Suzuki Vitara S», державний номерний знак НОМЕР_2 . Загальна вартість робіт - 1500,00 грн. ПДВ - 0 грн.
З видаткової накладної № 164 від 13 листопада 2023 року вбачається, що вартість задніх правих дверей на транспортний засіб Suzuki Vitara складає 9200,00 грн. ПДВ - 0 грн. 
З рахунку на оплату № 6125 від 06 листопада 2023 року вбачається, що загальна вартість фари б/у, бампера переднього б/у та правого переднього крила б/у складає 25809,40 грн. ПДВ - 0 грн. 
З видаткової накладної вбачається, що вартість кронштейну Suzuki складає 1300,00 грн. ПДВ - 0 грн. (а.с. 128).
ОСОБА_1 погодила та просила ПрАТ СК «Інтер-Поліс» перерахувати на її реквізити суму страхового відшкодування у розмірі 105569,00 грн. за пошкоджений 24 жовтня 2023 року транспортний засіб Suzuki Vitara S, реєстраційний номер НОМЕР_2 , що підтверджується особистою заявою позивачки. При цьому зазначила, що після виплати страхового відшкодування претензії до ПрАТ СК «Інтер-Поліс» мати не буде. 
Як на підставу позовних вимог, ОСОБА_1 посилалась на те, що 24 жовтня 2023 року о 09 год. 40 хв. за адресою: м. Харків, вул. Георгія Тарасенка, 96, ОСОБА_2 керував транспортним засобом «Toyota Camry», державний номерний знак НОМЕР_1 , при зміні напрямку руху, не впевнився в безпечності та здійнив зіткнення з автомобілем «Suzuki Vitara S», державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_4 , який рухався в попутному напрямку. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, чим завдано матеріальних збитків. Позивачка є власником транспортного засобу Suzuki Vitara S. Постановою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 20 листопада 2023 року по справі № 641/7101/23 ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850,00 грн. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована у ПрАТ Страхова компанія «Інтер-Поліс», якою було сплачено страхове відшкодування у розмірі 105569,00 грн. Оскільки вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля перевищує виплачений ОСОБА_1 розмір страхового відшкодування, тому, вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди та отриманим страховим відшкодуванням у розмірі 91212,41 грн. (196781,41 грн. - 105569,00 грн.) 
Загальний порядок відшкодування шкоди, завданої особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Стаття 1166 ЦК України передбачає, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
За змістом вказаної норми, за загальним правилом: по-перше, в повному обсязі; по-друге, особою, яка безпосередньо її завдала, шкода підлягає відшкодуванню.
Проте із вказаних правил є винятки, передбачені законом. Одним з таких винятків є страхування особою цивільно-правової відповідальності.
Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування»(далі - Закон №85/96-ВР)).
За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України).
Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (стаття 980 ЦК України).
Питання страхування відповідальності власників транспортних засобів регулюється не тільки національним законодавством, а й міжнародними нормами, і Україна як держава, яка прагне вступу в Європейський союз, в Угоді про асоціацію України з ЄС зобов`язалась здійснити заходи до підвищення гарантій забезпечення прав потерпілих від ДТП відповідно до Директиви 2009/103/ЄС щодо страхування цивільної відповідальності по відношенню до використання автотранспортних засобів та забезпечення виконання зобов`язань щодо страхування такої відповідальності.
Відносини страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регламентує, зокрема, Закон № 1961-IV.
Згідно зі статтею 999 ЦК України до відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.
Саме на забезпечення таких зобов`язань було ухвалено Закон № 1961-IV.
Законом № 1961-IVвизначено як засади, так і процедури отримання потерпілими особами за наслідками ДТП, відшкодування заподіяної шкоди.
Згідно з статтею 3 Закону №1961-IVобов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників.
Відповідно до статті 5 вказаного Закону об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих унаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.
У разі настання страхового випадку страховик (страхова компанія) у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи (пункт 22.1статті 22 Закону № 1961 IV).
Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом № 1961-IV у страховика (страховика) не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону № 1961 IV) (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 760/15471/15-ц з урахуванням постанови Великої Палати Верховного Суду від 09 листопада 2021 року у справі №147/66/17).
Водночас в Законі наголошено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників. Тобто Закон як спрямований насамперед на захист прав осіб потерпілих внаслідок ДТП, при цьому також забезпечує майнові інтереси винної особи, які полягають у відшкодуванні спричиненої шкоду не нею, а страховиком (страховою компанією) за певні страхові внески (стаття 3 Закону № 1961-IV).
Тобто положення цього Закону спрямовані як на захист прав потерпілої особи на відшкодування шкоди, так і на те, що винна особа має право розраховувати на відшкодування спричиненої нею шкоди страхувальником, у якого застрахована її відповідальність, а тому, розглядаючи такі спори, судам слід уважно дотримуватись балансу інтересів як потерпілої особи, так і особи, яка застрахувала свою відповідальність та переклала тягар відшкодування шкоди на страховика.
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.
У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим замість завдавача шкоди в передбаченому Законом порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням.
У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи (пункт 22.1 статті 22 Закону).
Одночасно за положеннями статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди виникають цивільні права й обов`язки, пов`язані з її відшкодуванням. Зокрема, потерпілий набуває право отримати відшкодування шкоди, а обов`язок виплатити відповідне відшкодування за Законом №1961-IV виникає у страховика особи, яка застрахувала цивільну відповідальність (у визначених Законом №1961-IV випадках МТСБУ) та в особи, яка застрахувала цивільну відповідальність, якщо розмір завданої нею шкоди перевищує розмір страхового відшкодування, зокрема на суму франшизи, чи якщо страховик (МТСБУ) за Законом №1961-IV не має обов`язку здійснити страхове відшкодування (регламентну виплату). Тобто внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди (настання страхового випадку) винуватець ДТП не звільняється від обов`язку відшкодувати завдану шкоду, але цей обов`язок розподіляється між ним і страховиком (МТСБУ).
Наявні у справі докази підтверджують вину відповідача у спричиненні ДТП.
Відповідальність ОСОБА_2 була застрахована у ПрАТ «СК «Інтер-Поліс», ліміт відповідальності страховика складає 160 000,00 грн.
ПрАТ СК «Інтер-Поліс» на рахунок ОСОБА_1 сплачено суму страхового відшкодування у розмірі 105569,00 грн. за пошкоджений 24 жовтня 2023 року транспортний засіб Suzuki Vitara S, реєстраційний номер НОМЕР_2 .
Таким чином, страховик виконав свій обов`язок за договором страхування, та сплатив розмір матеріального збитку, з яким погодилась ОСОБА_1 , що підтверджується матеріалами справи. 
Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Поняття збитків визначено статтею 22 ЦК України. Так, збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право.
Системний аналіз зазначених положень законодавства дає підстави для висновку, що у разі здійснення відновлювального ремонту пошкодженої речі розмір збитків визначається як реальна вартість матеріалів і робіт, затрачених на її відновлення, а у разі непроведення ремонту - як вартість матеріалів і робіт, необхідних для її відновлення у майбутньому.
При цьому особою, яка має право на відшкодування збитків у разі проведення відновлювального ремонту, є саме та особа, що понесла відповідні витрати.
Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Згідно ч. 1 ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Частиною 1, 6 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Як убачається з акту виконаних робіт № 0000012638 від 20 грудня 2023 року вбачається, що ОСОБА_1 (Замовник) та ФОП ОСОБА_6 (Виконавець) склали цей акт про те, що Виконавцем було виконано перелік робіт (послуг) по транспортному засобу «Suzuki Vitara S», державний номерний знак НОМЕР_2 . Загальна вартість виконаних робіт з ПДВ - 77846,45 грн. ПДВ - 0 грн. 
З рахунку № ЗП00000518 від 14 листопада 2023 року до платіжної вимоги № ЗП00002084 від 02 листопада 2023 року, складеного Товариством з обмеженою відповідальністю «Альфа-М плюс» вбачається, що загальна вартість переліку робіт (послуг) по транспортному засобу «Suzuki Vitara S», державний номерний знак НОМЕР_2 складає 24606,90 грн., ПДВ - 4179,46 грн. 
З рахунку № НОМЕР_3 від 14 листопада 2023 року до платіжної вимоги № ЗП00002084 від 02 листопада 2023 року, складеного Товариством з обмеженою відповідальністю «Альфа-М плюс» вбачається, що загальна вартість переліку робіт (послуг) по транспортному засобу «Suzuki Vitara S», державний номерний знак НОМЕР_2 складає 20449,00 грн. ПДВ - 3408,17 грн. 
З акту надання послуг № 106 від 01 листопада 2023 року вбачається, що ОСОБА_1 (Замовник) та ФОП ОСОБА_6 (Виконавець) склали цей акт про те, що на підставі наведених документів Виконавцем виконано послугу з транспортування автомобіля «Suzuki Vitara S», державний номерний знак НОМЕР_2 . Загальна вартість робіт - 1500,00 грн. ПДВ - 0 грн.
З видаткової накладної № 164 від 13 листопада 2023 року вбачається, що вартість задніх правих дверей на транспортний засіб Suzuki Vitara складає 9200,00 грн. ПДВ - 0 грн. 
З рахунку на оплату № 6125 від 06 листопада 2023 року вбачається, що загальна вартість фари б/у, бампера переднього б/у та правого переднього крила б/у складає 25809,40 грн. ПДВ - 0 грн. 
З видаткової накладної вбачається, що вартість кронштейну Suzuki складає 1300,00 грн. ПДВ - 0 грн. (а.с. 128).
Даних на спростування зазначеного відповідачем суду не надано. Авто – товарознавча експертиза по справі не проведена у зв`язку з її несплатою.
При цьому колегія суддів, зазначає, що обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування, що підлягало виплаті.
Цивільно-правова відповідальність власника наземного транспортного засобу застрахована у ПрАТ СК «Інтер-Поліс», що підтверджується копією полісу.
Розмір страхового ліміту встановлений 160000,00 грн., розмір франшизи 0 грн.
Відповідальність в межах страхового ліміту несе страховик.
Таким чином, враховуючи фактично понесені витрати на відновлювальний ремонт автомобіля «Suzuki Vitara S», державний номерний знак НОМЕР_4 , з ОСОБА_2 підлягає стягненню сума матеріальних збитків у розмірі (160711,75 грн. (фактична сума збитків) – 160000,00 грн. (ліміт страхової відповідальності) + 7587,63 грн. (ПДВ) = 8299,38 грн. саме ця сума підлягає стягненню з ОСОБА_2 в рахунок відшкодування майнової шкоди, спричиненої позивачу внаслідок дорожньо - транспортної пригоди.
Підстав для покладення на відповідача обов`язку по відшкодуванню шкоди в межах страхового ліміту не вбачається. 
Рішення суду в цій частині підлягає зміні, а позовні вимоги частковому задоволенню.
Щодо стягнення витрат на правничу допомогу, судова колегія зазначає наступне.
В позовній заяві, ОСОБА_1 просила, зокрема, стягнути витрати на правничу допомогу у розмірі 9000,00 грн. та інші витрати на правничу допомогу, яка буде сплачена позивачем. 
З матеріалів справи вбачається, що 01 вересня 2025 року ОСОБА_1 подано заяву про стягнення з відповідача на користь позивача понесених судових витрат із урахуванням наданих квитанцій та актів виконаних робіт. 
12 лютого 2024 року між Адвокатським об`єднанням «Центр захисту права» та ОСОБА_1 укладено договір про надання правової допомоги № 653. 
З акту № 1 виконаних робіт від 04 березня 2024 року вбачається, що в період з 12 лютого 2024 року по 04 березня 2024 року, у відповідності до договору про надання правової допомоги № 653 від 12 лютого 2024 року Адвокатське об`єднання «Центр захисту права», в особі головного партнера Черних Ігоря Олександровича (Виконавець) виконав послуги з консультації клієнта щодо стягнення неотриманої шкоди із винної у ДТП особи, аналіз наданих клієнтом документів, визначення правової позиції у справі, підготовка позовної заяви про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної клієнту внаслідок ДТП, підготовка пакету документів до позову, пошук судової практики в аналогічних категоріях справ, організація подачі до суду позовної заяви про визнання події страховим випадком та відшкодування матеріальної шкоди на загальну суму 9000,00 грн. 
З акту № 2 виконаних робіт від 01 вересня 2025 року Адвокатське об`єднання «Центр захисту права», в особі головного партнера Черних Ігоря Олександровича (Виконавець) в період з 09 травня 2024 року по 01 вересня 2025 року, у відповідності до договору про надання правової допомоги № 653 від 12 лютого 2024 року Виконавець виконав наступні послуги – 09 травня 2024 року, 06 червня 2024 року та 12 серпня 2024 року – представництво інтересів клієнта у судовому засіданні на загальну суму 12000,00 грн. 
Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).
Згідно зі статтею 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.
Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги (стаття 15 ЦПК України).
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).
Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат (стаття 134 ЦПК України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 137 ЦПК України); 3) розподіл судових витрат між сторонами (стаття 141 ЦПК України).
Згідно зі статтею 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.
Статтею 137 ЦПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Витрати на правничу допомогу адвоката можуть включати в себе гонорар адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката.
Для того, щоб суд міг визначити розмір понесених витрат на правничу допомогу з метою їх подальшого розподілу, сторона по справі повинна подати детальний опис наданих робіт (послуг) та здійснених нею витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
При відшкодуванні витрат на правничу допомогу розмір судових витрат встановлюється судом на підставі поданих доказів (договори, рахунки, акти виконаних робіт тощо). У такому випадку важливо, щоб договір про надання правничої допомоги був з прозорим ціноутворенням, аби суд міг об`єктивно оцінити вартість та обсяги роботи адвоката. Адвокат повинен також надати детальний опис виконаних робіт з наданням доказів (документального підтвердження) факту виконаних адвокатом робіт.
Розмір витрат на правничу допомогу адвоката встановлюється судом на підставі детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента у судовому процесі, сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження та ін.); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги.
Отже, зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.
Згідно практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, як зазначено в п. 95 Рішення у справі Баришевський проти України від 26.02.2015р., п. 88 Рішення у справі Меріт проти України від 30.03.2004 р., заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише в разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04).
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, однак, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених у частині четвертій статті 137 ЦПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка зазначає про неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності цим критеріям заявлених витрат. Для визначення суми відшкодування необхідно послуговуватися критеріями реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та необхідності) та розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін
Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Відповідно до п. 3 ч.2 ст.141 ЦПК України судові витрати, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи характер виконаних робіт з надання правової допомоги у зв`язку із розглядом справи в суді першої інстанції, з урахуванням принципів співмірності та розумності судових витрат, критерію реальності адвокатських витрат, а також зважаючи на те, що рішення суду першої інстанції підлягає зміні, судова колегія вважає за необхідне стягнути витрати на правничу допомогу пропорційно задоволеним вимогам. Таким чином розмір витрат на правничу допомогу, що підлягає стягненню становить 1890,00 грн.
Крім того, у поясненнях приватного акціонерного товариства Страхова компанія «Інтер-Поліс», представник третьої особи – Гусєв Павло Володимирович просить, зокрема, розподілити судові витрати в порядку ст. 141 ЦПК України та стягнути з відповідача витрати на правову допомогу у розмірі 1000,00 грн. 
З матеріалів справи вбачається, що 10 січня 2022 року між Приватним акціонерним товариством Страхова компанія «Інтер-Поліс» та Адвокатським об`єднанням «ІНС.ЛОУ ГРУП» укладено договір про надання правничої допомоги № 10/01/22-АП.
Відповідно до підпункті 3.1.3. пункту 3.1. Договору про надання правничої допомоги № 10/01/22-АП від 12 січня 2022 року у справах, в яких Замовник є третьою особою, винагорода складає 1000,00 грн. 
З п. 2 додаткової угоди № 112 до Договору про надання правничої допомоги № 10/01/22-АП від 18 березня 2024 року вбачається, що за надання правничої допомоги Адвокатським об`єднанням згідно Договору про надання правничої допомоги № 10/01/22-АП від 12 січня 2022 року у справі № 641/1343/24 (ціна позову – 91212,41 грн.) клієнт зобов`язується оплатити Адвокатському об`єднанню гонорар (винагороду) у розмірі, що визначений у підпункті 3.1.3. пункту 3.1. Договору про надання правничої допомоги « 10/01/22-АП від 12 січня 2022 року у розмірі 1000,00 грн. 
З платіжної інструкції № 1812 від 20 березня 2024 року вбачається, що ПрАТ СК Інтер-Поліс перераховано на рахунок АО «ІНС.ЛОУ ГРУП» 1000,00 грн. Призначення платежу – оплата послуг згідно договору № 10/01/22-АП від 12 січня 2022 року про надання правничої допомоги, згідно додаткової угоди № 112 від 18 березня 2024 року. 
Враховуючи характер виконаних робіт з надання правової допомоги у зв`язку із розглядом справи в суді першої інстанції, з урахуванням часткового задоволення позову, принципів співмірності та розумності судових витрат, критерію реальності адвокатських витрат, судова колегія вважає за необхідне стягнути витрати на правничу допомогу в рівних частках з позивача та відповідача на користь третьої особи. Таким чином, з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства Страхова компанія «Інтер-Поліс» підлягають стягненню витрати на правничу допомогу у розмірі 1000,00 грн. по 500,00 грн. з кожного.
Частиною 13 статті 141 ЦПК України передбачено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Керуючись положеннями ст. 141 ЦПК України шляхом взаємозарахування, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір пропорційно задоволеним вимогам у розмірі 109,00 грн.
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до положень статті 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, зокрема, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права.
Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає зміні. 
Керуючись ст. ст.367,368,369, ст.374, ст.376,381,382-384,389,390 ЦПК України, суд, -
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 - задовольнити частково.
Рішення Слобідського районного суду м. Харкова від 01 вересня 2025 року - змінити. 
Позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 8299,38 грн., витрати на складення звіту про оцінку майна у розмірі 252,00 грн., судовий збір у розмірі 109,00 грн. 
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у розмірі 1890,00 грн. 
Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства Страхова компанія «Інтер-Поліс» витрати на правничу допомогу у розмірі 1000,00 грн. по 500,00 грн. з кожного. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Головуючий:        О.В. Маміна
Судді:          Ю.М. Мальований
Н.П. Пилипчук