КОЗЯТИНСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я
Іменем України
справа №133/2760/24

10.02.26 м. Козятин

Козятинський міськрайонний суд Вінницької області 
в складі судді Пєтухової Н.О.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режиму,-
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Сімчук І.А., звернувся до суду з позовом до Департаменту патрульної поліціїв якому просить: - скасувати постанову серії ЕНА №2897453 від 23 серпня 2024 року, винесену поліцейським 2 взводу, 1 роти, 1 батальйону БПП з обслуговування Хмільницького району УПП у Вінницькій області ДПП капралом поліції Капкан Анною Володимирівною про притягнення до адміністративної відповідальності гр. ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за скоєння правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП; - закрити провадження у адміністративній справі щодо гр. ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) в зв`язку з відсутністю складу правопорушення в його діях; - судові витрати покласти на відповідача.
Свої вимоги мотивує тим, що постанова щодо ОСОБА_1 винесена безпідставно та з істотним порушенням його прав, не відповідає обставинам справи та вимогам закону, а тому підлягає скасуванню.
23.08.2024 приблизно о 16:30 год. позивач рухаючись на транспортному засобі НОМЕР_2 , з`їхавши з автошляху Р32 на дорогу М21(243км) (з міста Козятин, до міста Вінниця), рухався в межах дозволеного швидкісного режиму до 90км/год, був зупинений Капралом поліції Капкан А.В., за порушення швидкісного режиму встановленого знаком 5.49. Позивачем було зауважено, що на ділянці руху яким він рухався, знак 5.49 відсутній, капрал поліції Капкан А.В. роз`яснила, де приблизно встановлено знак 5.49. Отримавши постанову, позивач одразу повернувся для пошуку знаку, який він, ніби то, порушив. Знак виявити не вдалося. Повертаючись 23.08.2024 з м. Вінниця, по цій же ділянці автошляху приблизно о 20:00 годині, позивачем було здійснено зупинку ТЗ, та знайдено знак 5.49 (знаходився у заростях з видимістю з відстані 10 м, 10-15% від загальної площі знаку) він встановлений з порушенням ПДР 8.2.1.1 Дорожні знаки застосовуються відповідно до правил і повинні відповідати вимогам національного стандарту.
Позивач зауважує, що дорожні знаки повинні розміщуватися таким чином, щоб їх було добре видно учасникам дорожнього руху як у світлу, так і в темну пору доби. При цьому дорожні знаки не повинні бути закриті повністю або частково від учасників дорожнього руху будь-якими перешкодами. Дорожні знаки повинні бути видимими на відстані не менш як 100 м за напрямком руху та розміщеними не вище 6 м над рівнем проїзної частини. Якщо знак 5.49 встановлено з порушенням ДСТУ, ПДР, то дія такого знака є нікчемною і не зобов`язує водія виконувати обмеження цього знаку, тим паче що рухаючись в ТЗ і знаючи приблизне місце розташування знаку, дві людини (з позивачем був присутній батько ОСОБА_2 ) не змогли ідентифікувати цей дорожній знак.
26.12.2024 ухвалою суду звільнено ОСОБА_1 від сплати судового збору за подання до суду адміністративного позову; поновлено строк звернення до суду та прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режиму. 
10.02.2025 від представника відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву. Представник відповідача – Департаменту патрульної поліції у відзиві вказує, що ознайомившись із змістом та вимогами позовної заяви, відповідач категорично не погоджується з вимогами позивача, вважає їх необґрунтованими. Зазначив, відповідно до частини п`ятої статті 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати та неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух. Пунктом 1.3 ПДР зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
18.02.2026 від представника позивача – адвоката Сімчука І.А. до суду надійшла відповідь на відзив, у якій представник зазначив, що вимірювання швидкості позивача здійснювалося поліцейськими з рук. Водночас, необхідно зазначити, що законодавчо не визначено іншого способу та порядку використання лазерних вимірювачів TruCam працівниками патрульної поліції ніж розміщення виключно в порядку ст. 40 Закону № 580. Відповідачем не надано до суду доказів того, що лазерний вимірювач швидкості TruСАМ в момент фіксації правопорушення був стаціонарно розміщений, а також того, що фіксація правопорушення здійснювалась в зоні дії дорожнього знаку 5.70.
17.04.2025 ухвалою суду адміністративний позов ОСОБА_1 від сплати судового збору за подання до суду адміністративного позову до Департаменту патрульної поліції про оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режиму залишено без руху у зв`язку з тим, що позивачем не подано до матеріалів справи оригінал постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.
13.05.2025 позивачем подано до суду заяву про усунення недоліків до якої долучено оригінал постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.
05.06.2025 ухвалою суду продовжено розгляд справи за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режиму.
Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до такого висновку.
Судом встановлено, що 23.08.2024 поліцейським 2 взводу, 1 роти, 1 бат. БПП з обслуговування Хмільницького району УПП у Вінницькій області ДПП капралом поліції Капкан Анною Володимирівною винесено постанову ЕНА № 2897453, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП України, оскільки 23.08.2024 о 16 год. 47 хв. на 243 км АД М-21 Хмільницького району Вінницької області, останній на т/з Renault Laguna д.н.з. НОМЕР_2 рухався зі швидкістю 87 км/год, при цьому перевищив встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті на 37 км/год, чим порушив пункт 12.4 ПДР.
Вказаною постановою до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн. 
Відповідно до п. 1.1 ПДР України останні, відповідно до Закону України "Про дорожній рух", встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.
Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.
Частиною 1 ст. 122 КУпАП передбачено, що перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Згідно зі статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух
Відповідно до п. 12.4 ПДР у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється зі швидкістю не більше 50 км/год.
Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до підпункту 9 частини першої статті 31 Закону України "Про Національну поліцію" поліція може застосовувати такі превентивні заходи як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засоби фото- і кінозйомки, відеозапису.
Згідно з пунктом 2 частини першої статті 40 вказаного закону поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.
Суд звертає увагу на те, що на наявному у матеріалах справи фотознімку, який здійснений сертифікованим приладом TruCam №ТС001146, зафіксовано, що автомобіль позивача марки Renault Laguna д.н.з. НОМЕР_2 , рухався зі швидкістю 87 км/год., про що позивач у своєму позові не заперечує.
З наданого позивачем фото вбачається, що позаду знаку «Дорожня станція патрульної поліції» встановлений знак на білому фоні 5.49., що означає початок населеного пункту. З даного дорожнього знаку можливо встановити що це населений пункт. Також, після вказаного вище дорожнього знаку, у напрямку с. Махнівка по обидві сторони побудовані житлові будинки, що свідчило про початок населеного пункту, на що позивач не звернув увагу.
Сам по собі факт візуального несприйняття дорожнього знаку позивачем у певний момент часу не може бути підставою для звільнення від відповідальності за порушення ПДР. Відповідно до п. 2.3 б) ПДР, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.
Щодо посилання позивача на те, що дії поліцейських були незаконними, оскільки вимірювання швидкості руху було здійснено приладом із функцією фото- та відео фіксації TruCam, який знаходився в руках працівника поліції, а не був встановлений стаціонарно, що на переконання позивача, суперечить статті 19 Конституції України та ч. 1 ст. 40 Закону України "Про національну поліцію", спростовуються інформацією ДП «Укрметртестстандарт», відповідно до якої лазерний вимірювач ТruCam відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, тобто конструктивно створений для утримування в руках під час вимірювань. Крім основного, ручного режиму, вимірювач ТruCam також може бути встановлений на триногу для проведення вимірювань швидкості руху транспортного засобу в автоматичному режимі.
Аналогічна позиція викладена в постанові Другого адміністративного апеляційного суду від 28.05.2024 по справі № 641/1709/24.
Враховуючи викладене, суд вважає, що відповідач діяв у спосіб, передбачений законами України та правомірно притягнув позивача до адміністративної відповідальності. В той же час, позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про обґрунтованість заявлених позовних вимог. Сама незгода позивача щодо його притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.122 КУпАП не є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та звільнення від адміністративної відповідальності.
Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи, оцінюючи в сукупності наявні у справі докази, суд приходить до переконання, що підстав для задоволення позовних вимог немає, а постанова про накладення стягнення серії ЕНА №4086749 від 23.08.2024 винесена працівником поліції у відповідності до вимог чинного законодавства.
Частиною третьою статтею 286 КАС України визначено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:
1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;
2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);
3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;
4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
Відповідно до частини першої статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Аналіз зазначених норм права та встановлені в судовому засіданні обставини, дають суду підстави для висновку про правомірність винесеної відповідачем постанови про притягнення до адміністративної відповідальності позивача, а тому її необхідно залишити без змін.
Відповідно до частини першої статті 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
З урахуванням положень статті 139 КАС України, а також беручи до уваги те, що позовну заяву позивача суд залишає без задоволення, витрати позивача пов`язані зі сплатою судового збору слід залишити без відшкодування.
На підставі викладеного та керуючись ст. 19 Конституції України, ст. ст. 9, 122, 222, 251, 258, 276, 280 КУпАП, ст.ст. 5, 9, 72-77, 90, 139, 143, 241-243, 246, 250, 271, 286 КАС України, суд, -
У Х В А Л И В :
Постанову серії ЕНА №4086749 від 23.08.2024, винесену поліцейським 2 взводу, 1 роти, 1 батальйону БПП з обслуговування Хмільницького району УПП у Вінницькій області ДПП капралом поліції Капкан Анною Володимирівною, якою притягнуто ОСОБА_1  до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, залишити без змін, а позовну заяву ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режиму - без задоволення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного протягом десяти днів.

Суддя Наталя ПЄТУХОВА