КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ 

Справа №552/923/26 
Провадження № 2-а/552/30/26
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30.03.2026 року Київський районний суд м. Полтави у складі: 
Головуючого судді - Турченко Т.В.
При секретарі – Дмитриченковій Ю.В.,
За участю адвоката –Бойко В.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Полтаві в залі суду адміністративну справу за позовом  ОСОБА_1 до поліцейського 1 взводу 3 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Полтавській області Миколенко Максима Станіславовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-
В С Т А Н О В И В:
Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до поліцейського 1 взводу 3 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Полтавській області Миколенко Максима Станіславовича, в якому зазначив, що 02.02.2026 року відносно нього було винесено постанову ЕНА № 6604667 про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП. Зазначена постанова винесена, на думку працівника поліції, за те, що позивач керував транспортним засобом, номерний знак якого був забруднений, чим порушив п. 2.9 «в» ПДР України, тому піддано адміністративному стягненню у виді штрафу на користь держави у розмірі 1190 грн. Вказує, що докази правопорушення відсутні. З урахуванням викладеного просить оскаржувану постанову скасувати.
11.02.2026 року судом винесено ухвалу, якою відкрито провадження по справі.
26.02.2026 року представником Департаменту патрульної поліції Грешновою А.Ю. надано суду відзив, в якому вказано, що відповідно до відеозапису позивача було встановлено, що номерний знак був забруднений, що повністю унеможливлювала визначити символи номерного знаку навіть з декількох метрів. А отже, вважає логічним той факт, що на відстані 20 м символи номерного знаку неможливо було ідентифікувати. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог.
В судове засідання представник позивача Передерій В.М., адвокат Бойко В.М. не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити в повному обсязі.
Представник Департаменту патрульної поліції в Полтавській області Грешнова А.Ю. в судове засідання не з`явилась, будучи належним чином повідомленою про час та дату розгляду справи. 
Суд, заслухавши вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що 02.02.2026 року о 16 годині 41 хвилин поліцейським 1 взводу 3 роти 1 батальйону Управління патрульної служби в Полтавській області сержантом поліції Миколенко Максимом Станіславовичем винесено постанову ЕНА № 6604667 від 02.02.2026 року про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП, відносно ОСОБА_1 та застосовано до останнього стягнення у виді штрафу у розмірі 1190 грн. за те, що він 02.02.2026 року о 16-14 годині в м. Полтава по вул. Решетилівській, 38, керував автомобілем з забрудненим номерним знаком, чим порушив п. 2.9 «в» ПДР України.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За приписами частин першої статті 8 Закону України «Про Національну поліцію» поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.
Згідно із пунктів 8, 11 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань: у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання; регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
Згідно зі ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.
Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України Про дорожній рух від 30.06.1993 № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (із змінами та доповненнями, далі ПДР України).
Пунктом 1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством, а п. 1.3 визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
Відповідно до ч. 1 статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Частиною 1 статті 121-3 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування або експлуатація транспортного засобу без номерного знака, з номерним знаком, що не належить цьому засобу або не відповідає встановленим зразкам або вимогам, з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, перевернутим чи неосвітленим, закритим іншими предметами (в тому числі прозорими), з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, забрудненим номерним знаком, якщо така забрудненість не дає можливості чітко визначити символи або буквено-числову комбінацію номерного знака з відстані двадцяти метрів, а так само вчинення інших дій, спрямованих на умисне приховування номерного знака.
Згідно п. 2.9 «в» ПДР України водієві забороняється, зокрема: керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов`язковість її проведення, а також без номерного знака або з номерним знаком, що: не належить цьому засобу; не відповідає вимогам стандартів; закріплений не в установленому для цього місці; закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м; неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий.
У силу п. 1 ст. 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
У Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 23 жовтня 2019 року, у справі № 357/10134/17 Верховний Суд звернув увагу на приписи статті 251 КУпАП, в якій обумовлено, що орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи на підставі доказів, тобто будь-яких фактичних даних, які встановлюються, зокрема, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також іншими документами.
Крім того, судом враховано, що відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
З долученого до матеріалів справи відзиву на позовну заяву вбачається, що представник відповідача покликається на дані відеозапису з нагрудної камери поліцейського, відповідно до якого було встановлено, що номерний знак, що повністю унеможливлювала визначити символи номерного знаку навіть з декількох метрів. А отже, вважає логічним той факт, що на відстані 20 м символи номерного знаку не можливо було ідентифікувати.
Представником відповідача Департаменту патрульної поліції Грешнової А.Ю. було надано суду відеозапис фіксації обставин вчинення правопорушення, однак, з наданого суду відеозапису зафіксованої події не вбачається в діях ОСОБА_1 умисної форми вини, що не було враховано поліцейським при розгляді справи та винесенні постанови про накладення адміністративного стягнення.
Дії ОСОБА_1 поліцейським були кваліфіковані за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП. У диспозиції зазначеної статті визначено десять варіантів дій, які передбачають відповідальність за відповідні порушення, але ж заключна фраза диспозиції ч. 1 ст.121-3КУпАП передбачає умисну форму вини, умисні дії водія, які мають додаткову спеціальну ціль, вони спрямовані на умисне приховування номерного знаку.
Відповідно до ч.ч. 1,2 ст.283КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова виконавчого органу сільської, селищної, міської ради по справі про адміністративне правопорушення приймається у формі рішення. Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.
Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту,а також про адміністративні правопорушення на транспорті» зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів. КУпАП визначено форму й передбачено основні вимоги щодо змісту як протоколу про адміністративне правопорушення, так і рішення, що постановляється в конкретній адміністративній справі, а також визначається компетенція осіб, які мають право складати протоколи про адміністративні правопорушення.
В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.
Відповідно до ч. 1 ст.121-3 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за керування або експлуатацію транспортного засобу без номерного знака, з номерним знаком, що не належить цьому засобу або не відповідає встановленим зразкам або вимогам, з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, перевернутим чи неосвітленим, закритим іншими предметами (в тому числі прозорими), з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, забрудненим номерним знаком, якщо така забрудненість не дає можливості чітко визначити символи або буквено-числову комбінацію номерного знака з відстані двадцяти метрів, а так само вчинення інших дій, спрямованих на умисне приховування номерного знака.
Аналіз положень зазначеної статті дає підставу зробити висновок, що склад адміністративного правопорушення за ч. 1 ст.121-3 КУпАП утворюють саме будь які дії, спрямовані на умисне приховування номерного знака.
Отже, відповідачем не доведено беззапереченими доказами вину та порушення позивачем вимог п. 2.9 в ПДР щодо заборони керування транспортним засобом з номерним знаком, закритим іншими предметами (в тому числі прозорими), і відповідно вчинення позивачем дій, спрямованих на умисне приховування номерного знака.
Правова позиція щодо покладення обов`язку доказування саме на відповідача в подібних правовідносинах, викладена в постановах Верховного Суду від 23 жовтня 2018 року по справі №743/1128/17, від 15 листопада 2018 року по справі №524/5536/17, від 23 жовтня 2019 року по справі №357/10134/17.
Також, диспозиція ст. 121-3 КУпАП визначає, що «…забрудненим номерним знаком, якщо така забрудненість не дає можливості чітко визначити символи або буквено-числову комбінацію номерного знака з відстані двадцяти метрів…», жодного вимірювання відстані на відеозаписі не зафіксовано.
Свідків чи інших доказів вини позивача поліцейським не надано і у постанові не зазначено.
Суд звертає увагу, що не може бути підтвердженням порушення позивачем ПДР України лише сама оскаржувана постанова, оскільки лише опис адміністративного правопорушення не може бути належним доказом учинення особою такого порушення. Постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за своєю правовою природою є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.
Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.
В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.
Враховуючи, що в оскарженій постанові відсутні будь-які посилання на докази вчинення позивачем правопорушення, суд вважає, що подія і склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 ст. 121-3 КУпАП та винність позивача є недоведеною.
Відсутність належних та достатніх доказів вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121-3 КУпАП, ставлять під сумнів висновок суб`єкта владних повноважень про наявність підстав для притягнення особи до адміністративної відповідальності.
Частинами 1 та 2 статті 77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема: скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
За змістом ч. 1, 2 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
Позивачем при зверненні до суду сплачений судовий збір у розмірі 665,60 грн., а тому, за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції слід стягнути на користь позивача сплачений судовий збір у вказаному розмірі.
На підставі викладеного та керуючись ст. 2, 9, 241, 246, 250, 286 КАС України,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов  ОСОБА_1 до поліцейського 1 взводу 3 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Полтавській області Миколенко Максима Станіславовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягненнязадовольнити.
Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серія ЕНА 6604667 від 02.02.2026 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 665 грн.
Рішення суду може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.
Учасники справи:
Позивач - ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .
Відповідач – поліцейський взводу 1 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції в Полтавській області Миколенко Максим Станіславович, місцезнаходження за адресою: 38751, Полтавська область, с. Розсошенці, вулиця Кременчуцька, 2В).
Повний текст судового рішення складений та підписаний 30.03.2026 року.

Головуючий суддя Турченко Т.В.