Справа №351/1309/25 
Номер провадження №2/351/114/26 

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2026 року м. Снятин

Снятинський районний суд Івано-Франківської області в складі
головуючого судді Мартинюка В.І, 
з участю секретаря Бабшинської К.С.,
представника позивача Зленка В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом адвоката Зленка Віталія Анатолійовича в інтересах інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Заболотівської селищної ради Коломийського району Івано-Франківської області про визнання права власності на нерухоме майно, 
ВСТАНОВИВ:
Стислий виклад позицій учасників справи.
Адвокат Зленко В.І., який діє в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Заболотівської селищної ради про визнання права власності на нерухоме майно.
Свої вимоги обгрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 , дід позивачки ОСОБА_1 . Після його смерті залишилося спадкове майно - частка у житловому будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Вказаний будинок відносився до суспільної групи колгоспний двір, в якому станом на 15.04.1991 були зареєстровані та проживали:  ОСОБА_4 , 1928 р. нар., ОСОБА_5 , 1932 р. нар., ОСОБА_6 , 1952 р. нар., ОСОБА_7 , 1974 р. нар., ОСОБА_8 , 1978 р. нар. та ОСОБА_3 , 1984 р. нар. Отже, кожному із членів даного колгоспного двору, станом на 15 квітня 1991, належало по 1/6 частки житлового будинку. На час смерті ОСОБА_4 з ним були зареєстровані ОСОБА_5 його дружина та ОСОБА_6 його дочка.  ОСОБА_4 та ОСОБА_6 прийняли спадщину, яка відкрилась після смерті ОСОБА_4 , в рівних частках, як спадкоємці першої черги за законом. Отже, після смерті ОСОБА_4 , належна йому, як члену колишнього колгоспного двору, 1/6 частини житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами розподілилась в рівних частках, тобто по 1/12 частки, між його дружиною, ОСОБА_5 , та його дочкою, ОСОБА_6 .
ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_5 , баба позивачки ОСОБА_1 . Заповіт від її імені не посвідчувався. Спадкова справа після її смерті заведена. На час смерті ОСОБА_5 з нею була зареєстрована та проживала її дочка, ОСОБА_6 , яка була єдиним спадкоємцем першої черги за законом і яка прийняла спадщину. Отже, після смерті ОСОБА_5 , спадщину, яка складалась із 1/4 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами (1/6 частки належала ОСОБА_5 , як члену колишнього колгоспного двору, + 1/12 частки, належала їй, як спадкоємцю ОСОБА_9 ) прийняла її дочка, ОСОБА_6 .
ІНФОРМАЦІЯ_3 померла матір позивачки, ОСОБА_10 . Спадкова справа після її смерті заведена. Заповіт від імені ОСОБА_10 посвідчувався, не скасовувався і не відмінявся. Згідно заповіту, все своє майно ОСОБА_6 заповіла позивачці.
ОСОБА_1 набула права власності на 4/6 (або 2/3) частини житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , з яких: 1/6 частки належить їй, як члену колишнього колгоспного двору; 1/2 частки належить їй як спадкоємцю ОСОБА_10 ( 1/6 частки належала ОСОБА_10 , як члену колишнього колгоспного двору, + 1/12 частки належала ОСОБА_10 , як спадкоємцю ОСОБА_4 , + 1/4 частки спірного житлового будинку належала ОСОБА_10 , як спадкоємцю ОСОБА_5 ).
З метою отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спірний житловий будинок, позивачка звернулася до нотаріуса. Однак, нотаріус видав постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, у зв`язку із відсутністю у позивачки правовстановлюючого документу на житловий будинок, виданого на ім`я спадкодавця.
У зв`язку із вказаним, просить суд визнати за ОСОБА_1 право власності на 4/6 частини житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Позивачка ОСОБА_1  у судове засідання не з`явилася.
Її представник адвокат Зленко В.І. у судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити. 
Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином.
Представник відповідача Заболотівської селищної ради в судове засідання не з`явилася. Подала до суду письмову заяву, в якій вказала, що справу розглядати без її участі, рішення прийняти на розсуд суду (а.с. 149).
Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі.
29 серпня 2025 року Снятинським районним судом Івано-Франківської області постановлено ухвалу про прийняття позовної заяви до розгляду, відкриття загального позовного провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. 
03 грудня 2025 року на адресу суду від представника позивача адвоката Зленка В.А. надійшла заява про долучення до матеріалів справи додаткових доказів. 
12 січня 2026 року Снятинським районним судом Івано-Франківської області постановлено ухвалу про витребування у приватного нотаріуса Коломийського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Лахнюк О.М. належним чином засвідченої копії спадкової справи № 37/2025, заведеної після смерті ОСОБА_6 , яка померла  ІНФОРМАЦІЯ_4 у АДРЕСА_1 .
03 лютого 2026 року на адресу суду надійшли копії матеріалів спадкової справи.
11 лютого 2026 року ухвалою Снятинського районного суду Івано-Франківської області закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.
Інші заяви та клопотання від учасників справи до суду не надходили, процесуальні дії не вчинялись.
Встановлені судом фактичні обставини та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.
Судом встановлено, що згідно з копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 09.04.2001 ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що складено відповідний актовий запис № 12 (а.с. 17).
Відповідно до копії свідоцтва про право власності на домоволодіння будинок з господарськими спорудами по АДРЕСА_1 належав колгоспному двору, головою якого був ОСОБА_4 (а.с. 11).
Згідно з відповіддю Заболотівської селищної ради від 15.08.2025 № 1963/02-27 відбулася з метою впорядкування назв вулиць та адресних номерів у с. Хлібичин відбулася зміна адреси з АДРЕСА_1 на АДРЕСА_1 (а.с. 13).
Із довідки Заболотівської селищної ради від 19.06.2025 № 232 вбачається, що станом на 15.04.1991в колгоспному дворі за адресою: АДРЕСА_2 , проживали та були зареєстровані: ОСОБА_4 , 1928 р.н., ОСОБА_5 , 1932 р.н., ОСОБА_6 , 1952 р.н., ОСОБА_11 , 1974 р.н., ОСОБА_12 , 1978 р.н., ОСОБА_3 , 1984 р.н. (а.с. 16).
У відповідності до витягу з Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 24.06.2025 за № 81637159 вбачається, що інформація про спадкові справи після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , відсутня (а.с. 19).
Із копії довідки про право власності, що видається у зв`язку з оформленням спадщини від 24.06.2025 № 238, виданої Заболотівською селищною радою, вбачається, що на день смерті ОСОБА_4 , 1928 р.н., який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в АДРЕСА_1 , крім померлого були зареєстровані: ОСОБА_5 , 1932 р.н.-дружина, ОСОБА_6 , 1952 р.н., - дочка, ОСОБА_3 , 1984 р.н., - онук, ОСОБА_2 , 1978 р.н., - онука, ОСОБА_13 , 1978 р.н., -чоловік онуки, ОСОБА_14 , 1997 р.н., - правнук, ОСОБА_15 , 2000 р.н., - правнук. Заповіт від імені померлого ОСОБА_4 у виконкомі Борщівської сільської ради не посвідчувався (а.с. 20).
У відповідності до копії свідоцтва про одруження від 24.11.1973 ОСОБА_16 та ОСОБА_17 одружилися, про що в книзі реєстрації актів громадянського стану про одруження зроблено відповідний запис за № 17. Прізвище після реєстрації одруження чоловіка – ОСОБА_18 , дружини – ОСОБА_18 (а.с. 21).
Згідно з копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 29.08.2013 ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , про що складено відповідний актовий запис № 17 (а.с. 22).
Із копії витягу з Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 24.06.2025 за № 81637208 вбачається, що після смерті ОСОБА_5 заведена спадкова справа № 18/2014 (а.с. 29).
Копією довідки про право власності, що видається у зв`язку з оформленням спадщини від 24.06.2025 № 239, виданої Заболотівською селищною радою, встановлено, що на день смерті ОСОБА_5 , 1932 р.н., яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 в АДРЕСА_1 крім померлої були зареєстровані: ОСОБА_1 , 1974 р.н., - онука, ОСОБА_6 , 1952 р.н., - дочка, ОСОБА_3 , 1984 р.н., -онук, ОСОБА_2 , 1978 р.н., - онука, ОСОБА_13 , 1978 р.н., -чоловік онуки, ОСОБА_14 , 1997 р.н., - правнук, ОСОБА_15 , 2000 р.н., - правнук. Заповіт від імені померлої ОСОБА_5 у виконкомі Борщівської сільської ради не посвідчувався (а.с. 30).
Із копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 10.09.1974 вбачається, що ОСОБА_11 народилася ІНФОРМАЦІЯ_6 у с. Хлібичин Снятинського району Івано-Франківської області. Її батьками є: батько – ОСОБА_16 , мати – ОСОБА_6 (а.с. 40).
Із копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 від 06.11.2024 ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , про що складено відповідний актовий запис № 519 (а.с. 34).
Спадкова справа № 37/2025 після смерті ОСОБА_6 зареєстрована у Спадковому реєстрі під № 73810374, що підтверджується копією Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 80494330 (а.с. 35).
Як вбачається із копії заповіту, посвідченого 25.10.2024 заступником селищного голови Заболотівської селищної ради Прокоп`юк О.І., ОСОБА_6 все своє майно, де б воно не знаходилося, і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що належало їй і на що вона за законом мала право і що буде їй належати на момент її смерті заповіла своїй дочці – ОСОБА_1 , 1974 р. нар. (а.с. 39).
З копії інформаційної довідки з Спадкового реєстру (заповіти/спадкові справи) вбачається, що після смерті ОСОБА_6 заповіт зареєстрований у Спадковому реєстрі під № 73197090 (а.с. 129-130).
Із копії довідки про право власності, що видається у зв`язку з оформленням спадщини від 24.06.2025 № 237, виданої Заболотівською селищною радою, вбачається, що на день смерті ОСОБА_6 , 1952 р.н,, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 в АДРЕСА_1 крім померлої були зареєстровані: ОСОБА_1 , 1974 р.н., - дочка, ОСОБА_3 , 1984 р.н., - син, ОСОБА_14 , 1997 р.н., - онук, ОСОБА_15 , 2000 р.н., - онук. Заповіти від імені померлої ОСОБА_6 у виконкомі Заболотівської селищної ради посвідчувався 25.10.2024 за № 158, не скасовувався і не відмінявся (а.с. 36).
Із копії рішення Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 19.10.2010 вбачається, що шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_19 , зареєстрований 06.11.1993 в Заболотівській селищній раді народних депутатів Снятинського району Івано-Франківської області, актовий запис № 34, розірвано (а.с. 41).
Із довідки приватного нотаріуса Коломийського районного нотаріального округу Лахнюк О.М. від 19.06.2025 № 192/02-14 вбачається, що після смерті ОСОБА_6 заведена спадкова справа за № 37/202 на підставі заяви про прийняття спадщини №106 від 18.03.2025 ОСОБА_1 . Заяв від інших спадкоємців не надходило (а.с. 141).
19 червня 2025 року ОСОБА_1 отримала постанову приватного нотаріуса Коломийського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Лахнюк О.М № 193/02-14 про відмову у вчиненні нотаріальної дії, у зв`язку з тим, що у спадкоємця відсутній правовстановлюючий документ з державною реєстрацією права власності за померлою на спадкове майно (а.с. 142).
Отже, судом встановлено, що спір між сторонами виник щодо захисту позивачем свого права власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок, який відносився до суспільної групи колгоспний двір. 
Норми права, які застосовував суд, та мотиви їх застосування.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» роз`яснено судам, що положення статей 17, 18 Закону «Про власність» щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме:
а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба);
б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося;
в) у випадках, коли за рахунок майна колгоспного двору було внесено вклад у кредитну установу на ім`я члена двору, його частка має бути зменшена на суму вкладу, а якщо вклад перевищує належну цьому члену частку, з нього стягуються відповідні грошові суми на користь інших членів колгоспного двору;
г) згідно зі ст. 4 Постанови Верховної Ради України «Про введення в дію Закону «Про власність» загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 1 липня 1990 року. При спадкуванні після смерті останнього члена колгоспного двору, що мала місце до цієї дати, частка в майні двору, належна особі, яка вибула з членів двору, але не втратила на неї права на час смерті останнього члена двору, не входить до спадкового майна.
На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності. Розгляд позову про право на майно колишнього колгоспного двору не залежить від вирішення питань землекористування.
Відсутність у спадкоємця свідоцтва про право на спадщину не може бути підставою для відмови у відкритті провадження у справі (п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування»). Тому спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за одержанням свідоцтва в будь-який час після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Неодержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину не позбавляє його права на спадкування. 
Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Водночас, згідно з наведеною Постановою при розгляді справ даної категорії слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи, наявність в матеріалах спадкової справи повідомлення нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії.
Статтею 41 Конституції України передбачено, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.
Частиною 1 статті 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. 
Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Частинами 1, 3 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. 
Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. 
Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
Відповідно до ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.
Мотивована оцінка аргументів, наведених учасниками справи щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, у зв`язку з чим учасники справи мають довести належними та допустимими доказами обставини, на які вони посилаються, а суд зобов`язаний надати належну оцінку цим доказам.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.
Суд за результатами оцінки доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, із врахуванням того, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили, перевіривши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності для вирішення справи, дійшов таких висновків.
З наведених матеріалів справи судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України, є єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті її матері, яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав, зокрема на спірний житловий будинок. Позивачка ОСОБА_1 спадщину прийняла відповідно до вимог закону, оскільки подала заяву про прийняття спадщини. 
Однак позивачка ОСОБА_1 отримала від нотаріуса відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, у зв`язку із тим, що не надала правовстановлюючий документ з державною реєстрацією права власності за померлою на спадкове майно, а саме на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
Проте, суд вважає, що право позивачки ОСОБА_1 , у зв`язку з тим, що остання вчинила усі передбачені законом дії для прийняття спадщини, підлягає захисту, а тому позивачка має право на звернення до суду з позовом про визнання за нею права власності на майно в порядку спадкування за заповітом.
Як встановлено у судовому засіданні спадковий житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 (до зміни адреси з АДРЕСА_1 , АДРЕСА_1 на АДРЕСА_1 з метою впорядкування назв вулиць та адресних номерів у с. Хлібичин), с. Хлібичин Коломийського району Івано-Франківської області, належав до суспільної групи «колгоспний двір», в якому станом на 15.04.1991 були зареєстровані та проживали: ОСОБА_4 , 1928 р. нар., ОСОБА_5 , 1932 р. нар., ОСОБА_6 , 1952 р. нар., ОСОБА_7 , 1974 р. нар., ОСОБА_8 , 1978 р. нар. та ОСОБА_3 , 1984 р. нар. Отже, кожному із членів даного колгоспного двору, станом на 15 квітня 1991, належало по 1/6 частки житлового будинку. 
Після смерті  ОСОБА_4 його дружина та дочка прийняли спадщину в рівних частках, як спадкоємці першої черги за законом. Отже, після смерті ОСОБА_4 , належна йому, як члену колишнього колгоспного двору, 1/6 частини житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами розподілилась в рівних частках, тобто по 1/12 частки, між його дружиною ОСОБА_5 , та його дочкою ОСОБА_6 .
Після смерті ОСОБА_5 спадщину прийняла її дочка ОСОБА_6 , яка була єдиним спадкоємцем першої черги за законом. Отже, після смерті ОСОБА_5 , спадщину, яка складалась із 1/4 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами (1/6 частки належала ОСОБА_5 , як члену колишнього колгоспного двору, + 1/12 частки, належала їй, як спадкоємцю ОСОБА_9 ) прийняла її дочка, ОСОБА_6 .
Після смерті ОСОБА_10 залишився заповіт, згідно якого все своє майно ОСОБА_6 заповіла ОСОБА_1 .
ОСОБА_1 набула права власності на 4/6 (або 2/3) частини житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , з яких: 1/6 частки належить їй, як члену колишнього колгоспного двору; 1/2 частки належить їй як спадкоємцю ОСОБА_10 ( 1/6 частки належала ОСОБА_10 , як члену колишнього колгоспного двору, + 1/12 частки належала ОСОБА_10 , як спадкоємцю ОСОБА_4 , + 1/4 частки спірного житлового будинку належала ОСОБА_10 , як спадкоємцю ОСОБА_5 ).
На думку суду, без визнання права власності за позивачкою на частки колгоспного двору у судовому порядку не дозволить ОСОБА_1 оформити своє право власності.
Отже, в судовому засіданні встановлено, що доводи, викладені позивачкою у позовній заяві в обґрунтування позовних вимог є достовірними, підтверджені належними та допустимими доказами, сумніву у суду не викликають, у зв`язку з чим позовні вимоги адвоката Зленка Віталія Анатолійовича в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Заболотівської селищної ради Коломийського району Івано-Франківської області про визнання права власності на нерухоме майно, підлягають задоволенню. 

Розподіл судових витрат у справі.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує, що даний спір виник виключно внаслідок дій позивачки, якою судових витрат до відшкодування заявлено не було. Отже, стягнення судових витрат з відповідачів на користь позивачки в даному випадку буде несправедливим. 
Керуючись ст. 2, 12, 13, 81, 141, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд,
УХВАЛИВ:
Позов адвоката Зленка Віталія Анатолійовича в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Заболотівської селищної ради Коломийського району Івано-Франківської області про визнання права власності на нерухоме майно, задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_5 , право власності на 4/6 частини житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_5 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_6 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП НОМЕР_7 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Заболотівська селищна рада, місцезнаходження: 78315, Івано-Франківська область, Коломийський район, смт. Заболотів, пл. С. Бандери, 3, код ЄДРПОУ 04355355.
Повний текст судового рішення складено 23.04.2026.

Суддя           Василь МАРТИНЮК