ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2026 року 	Луцьк	Справа № 140/12919/25 	

Волинський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого-судді Ксензюка А.Я.,

розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , третя особа яка не заявляє самостійних вимог Міністерство оборони України, третя особа яка не заявляє самостійних вимог Департамент соціального забезпечення Міністерство оборони України, третя особа яка не заявляє самостійних вимог ІНФОРМАЦІЯ_3 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії, 

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі – ОСОБА_1 , позивач) звернулася з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі – ІНФОРМАЦІЯ_4 , відповідач), ІНФОРМАЦІЯ_2 (далі – ГУСП Міноборони України, відповідач-2), третя особа яка не заявляє самостійних вимог Міністерство оборони України (далі – Міноборони України, третя особа-1), третя особа яка не заявляє самостійних вимог Департамент соціального забезпечення Міністерство оборони України (далі – Департамент, третя особа-2), третя особа яка не заявляє самостійних вимог ІНФОРМАЦІЯ_3 (далі – ІНФОРМАЦІЯ_5 , третя особа-3) про визнання протиправною бездіяльності ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо своєчасного направлення до Головне управління соціальної підтримки Міністерства оборони України висновку з пакетом документів ОСОБА_2 по виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням йому II групи інвалідності, внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, а також бездіяльність Головного управління соціальної підтримки Міністерства оборони України своєчасного розгляду висновку з пакетом документів ОСОБА_2 по виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням йому II групи інвалідності, внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини.; зобов`язання Головного управління соціальної підтримки Міністерства оборони України розглянути повторно та направити висновок ІНФОРМАЦІЯ_1 з пакетом документів ОСОБА_2 по виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням йому II групи інвалідності, внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини на розгляд засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум ( Департаменту соціального забезпечення Міністерство оборони України), висловлених за наслідками розгляду цієї справи.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є матір`ю ОСОБА_2 (далі – ОСОБА_2 ), якому відповідно до акта огляду МСЕК було встановлено ІІ групу інвалідності, пов`язану із захистом Батьківщини.
Вказує, що 03.07.2024 ІНФОРМАЦІЯ_5 за вх. №3950 пакет документів направлено до ІНФОРМАЦІЯ_6 для направлення висновку до департаменту соціального забезпечення Міноборони України.
Як стверджує позивач, ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_2 помер.
Відповідно до відповіді ІНФОРМАЦІЯ_6 від 31.07.2025 №7103, вказує, що позивача було проінформовано, що відповідно до Порядку призначення та виплати одноразової грошової допомоги, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975, документи щодо виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ОСОБА_2 II групи інвалідності, внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, надійшли на адресу ІНФОРМАЦІЯ_6 від ІНФОРМАЦІЯ_8 від 03.07.2024 за вх. №3950. За результатами розгляду наданих матеріалів ІНФОРМАЦІЯ_4 сформовано пакет документів, складено висновки та 05.07.2024 за вих. №4332 надіслано в Департамент соціального забезпечення на розгляд належної комісії Міністерства оборони України для прийняття відповідного рішення. 
У ГУСП Міноборони України за дорученням Департаменту документи для призначення одноразової грошової допомоги розглянуто. 
Позивач вказує, що відповідач-1 зазначив, що нібито під час опрацювання стало відомо, що заявник помер ІНФОРМАЦІЯ_7 , у зв`язку із чим чинне законодавство не передбачає призначення одноразової грошової допомоги померлій особі та наголошено, що право заявника на одноразову грошову допомогу, яке не було реалізоване за життя, не переходить на членів його сім`ї спадкоємців. 
08.10.2025 представником позивача направлено ІНФОРМАЦІЯ_9 адвокатський запит щодо надання по військовослужбовцю в/ч НОМЕР_1 ст. лейтенанту ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_7 пакету документів, які були надані ним для призначення відповідної одноразової грошової допомоги. 
Відповіддю ІНФОРМАЦІЯ_6 , представника позивача було проінформовано, що ОСОБА_2 не надавав згоду для передачі інформації третім особам., тому відсутні правові підстави надання запитуваних документів. В той же час, ГУСП Міноборони України проінформовано, що комплект документів для виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ОСОБА_2 II групи інвалідності, внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, надійшли з ІНФОРМАЦІЯ_6 13.11.2024 за вх №56916/огд. Наголошено, що одночасно із документами було отримано від ІНФОРМАЦІЯ_6 повідомлення про смерть, тому комплект документів був повернутий без реалізації відповідачу-1. 
Позивач вважає, що відповідача були вчинено протиправну бездіяльність щодо нерозгляду у строки, встановлені Порядком призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 975 від 25.12.2013, у зв`язку із чим вона позбавлена права успадкування одноразової грошової допомоги померлого сина, яка входить до складу спадщини.
Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 10.11.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та її розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) (а.с.33).
09.12.2025 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву від Міноборони України, в якому представник заперечив проти позову, вказавши, що чинним законодавством призначення і виплата одноразової грошової допомоги по інвалідності військовослужбовця його родичам після смерті, тим більше яка не була призначена померлому до виплати, не передбачено. Відтак, по суті позовних вимог, вважає, що підстави скеровувати ІНФОРМАЦІЯ_9 до Міністерства оборони України висновок ІНФОРМАЦІЯ_1 з пакетом документів ОСОБА_2 по виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням йому II групи інвалідності, внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини на розгляд засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум – відсутні (а.с.37-59).
Стосовно вимоги щодо зобов`язання Головного управління соціальної підтримки Міністерства оборони України розглянути повторно та направити висновок ІНФОРМАЦІЯ_1 з пакетом документів ОСОБА_2 по виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням йому II групи інвалідності, внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини на розгляд засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, висловлених за наслідками розгляду цієї справи, то вважає таку вимогу такою, що не підлягає до задоволення, оскільки повторний розгляд заяви після повернення документів не передбачений ні Законом України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей”, ні постановою КМ України №975. Як наслідок позовна вимога про повторний розгляд висновку ІНФОРМАЦІЯ_6 є безпідставною та такою, яка навіть у випадку задоволення, не може бути виконана через відсутність механізму для цього.
Враховуючи вищевикладене просив у задоволенні позову відмовити повністю.
Інших заяв по суті справи на адресу суду від учасників справи не надходило. 
Враховуючи вимоги статті 262 КАС України судом розглянуто дану справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини та дійшов наступних висновків.
Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_2 (а.с.13 зворот).
Відповідно до довідки до акта огляду МСЕК серії 12ААГ №873612 ОСОБА_2 07.06.2024 було встановлено ІІ групу інвалідності з 23.05.2024 через отримане поранення, пов`язане із захистом Батьківщини (а.с.12).
Як слідує зі свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_7 помер (а.с.10 зворот).
Представником позивача неодноразово було подано адвокатські запити на адресу ІНФОРМАЦІЯ_6 та Міноборони України з проханням надати відомості стосовно результату розгляду заяви ОСОБА_2 щодо виплати йому одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановлення ІІ групи інвалідності, пов`язаної із захистом Батьківщини відповідно до пункту 5 частини другої статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (а.с.14, 16, 20).
30.06.2025 ІНФОРМАЦІЯ_4 листом №6135 повідомив про те, що документи щодо виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням ОСОБА_2 ІІ групи інвалідності внаслідок поранення надійшли на адресу ІНФОРМАЦІЯ_6 03.07.2024. За результатами розгляду наявних матеріалів сформовано повний пакет документів, складено висновок та 05.07.024 надіслано до Департаменту Міноборони України для прийняття відповідного рішення. Під час опрацювання документів стало відомо, що заявник помер ІНФОРМАЦІЯ_7 , тому чинне законодавство не передбачає призначення одноразової грошової допомоги померлій особі (а.с.15).
Листом 31.07.2025 №7103 відповідач-1 повідомив представнику позивача аналогічні підстави відмови у виплаті одноразової грошової допомоги, що й у листі від 30.06.2025 (а.с.17).
Міноборони України листом від 24.07.2025 повідомило, що оскільки чинне законодавство не передбачає призначення одноразової грошової допомоги померлій особі, тому враховуючи викладене за результатами опрацювання документів їх було повернуто без реалізації (а.с.18). 
Вважаючи протиправними такі дії відповідачі, позивач звернулася до суду з позовною заявою.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Стаття 46 Конституції України визначає, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Згідно із положеннями статті 41 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.92 р. №2232-XII (далі - Закон №2232-XII) виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".
Частиною 1 статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.19991 №2011-XII (далі - Закон №2011-XII, у редакції на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
Одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі:
1) загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби;
2) смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, нещасного випадку, пов`язаних з проходженням військової служби;
3) загибелі (смерті) військовозобов`язаного або резервіста, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, що настала під час виконання обов`язків військової служби або служби у військовому резерві;
4) встановлення військовослужбовцю (крім військовослужбовців строкової служби) інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті;
5) встановлення військовослужбовцю (крім військовослужбовців строкової служби) інвалідності, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням ним військової служби, або встановлення особі, звільненій з військової служби, інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби чи після закінчення тримісячного строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження зазначеної служби;
6) встановлення військовослужбовцю строкової військової служби, військовозобов`язаному або резервісту, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю строкової військової служби, військовозобов`язаному або резервісту при виконанні обов`язків військової служби або служби у військовому резерві, або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби, закінчення зборів, проходження служби у військовому резерві, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження строкової військової служби, цих зборів, служби у військовому резерві;
7) отримання військовослужбовцем поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання під час виконання ним обов`язків військової служби, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, а також особою, звільненою з військової служби, яка частково втратила працездатність внаслідок зазначених причин, але не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби;
8) отримання військовослужбовцем строкової військової служби поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання у період проходження ним строкової військової служби, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, а також особою, звільненою із строкової військової служби, яка частково втратила працездатність внаслідок зазначених причин, пов`язаних з проходженням військової служби, але не пізніше ніж через три місяці після звільнення її із строкової військової служби;
9) отримання військовозобов`язаним, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, або резервістом поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання під час виконання обов`язків військової служби або служби у військовому резерві, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення йому інвалідності в період проходження зборів чи служби у військовому резерві або не пізніше ніж через три місяці після закінчення таких зборів чи виконання резервістом обов`язків служби у військовому резерві.
Згідно із статтею 16-2 Закону №2011-ХІІ одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі: а) 750-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста у випадках, зазначених у підпункті 1 пункту 2статті 16 цього Закону; 500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста у випадках, зазначених у підпунктах 2 - 3 пункту 2статті 16 цього Закону; б) 400-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності I групи, 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності II групи, 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності III групи (підпункт 4 пункту 2 статті 16 цього Закону).
Одноразова грошова допомога у випадках, зазначених у підпунктах 5 - 9 пункту 2 статті 16 цього Закону, призначається і виплачується залежно від встановленої військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту інвалідності та ступеня втрати ним працездатності у розмірі, визначеному Кабінетом Міністрів України. При цьому у випадках, зазначених у підпункті 5 пункту 2 статті 16 цього Закону, розмір одноразової грошової допомоги не може бути меншим за 70-кратний прожитковий мінімум, встановлений законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року.
Пунктами 2, 4 статті 16-3 Закону №2011-XII передбачалось, що у випадках, визначених підпунктами 4-9 пункту 2 статті 16 цього Закону, одноразова грошова допомога призначається і виплачується відповідним військовослужбовцям, військовозобов`язаним або резервістам. Якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено вищу групу інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми.
За правилами статті 16-4 Закону №2011-XII призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), інвалідність або часткова втрата працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста є наслідком: а) вчинення ним злочину або адміністративного правопорушення; б) вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння; в) навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, встановленого судом); г) подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати одноразової грошової допомоги.
В контексті спірних правовідносин пункт п`ятий частини другої 16 Закону №2011-XII є спеціальною правовою нормою, що містить особливі критерії для встановлення умов виплати одноразової грошової допомоги, зокрема:
особливі суб`єкти отримання допомоги - військовослужбовцю (крім військовослужбовців строкової служби);
обставини настання інвалідності - що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням ним військової служби, або встановлення особі, звільненій з військової служби, інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби чи після закінчення тримісячного строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження зазначеної служби.
Призначення і виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, урегульовано Порядком №975.
Підпунктом 2 пункту 3 Порядку №975 встановлено, що днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності є дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.
Відповідно до підпунктів 1, 2 пункту 6 Порядку №975 одноразова грошова допомога призначається і виплачується: 1) військовослужбовцю (крім військовослужбовця строкової служби), інвалідність якого настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок зазначених причин, у розмірі: 400-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено інвалідність, - у разі встановлення інвалідності I групи; 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено інвалідність, - у разі встановлення інвалідності II групи; 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено інвалідність, - у разі встановлення інвалідності III групи; 2) військовослужбовцю (крім військовослужбовця строкової служби), інвалідність якого настала в період проходження військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням ним військової служби, або встановлення особі, звільненій з військової служби, інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби чи після закінчення тримісячного строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження зазначеної служби, у розмірі: 120-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено інвалідність, - у разі встановлення інвалідності I групи; 90-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено інвалідність, - у разі встановлення інвалідності II групи; 70-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено інвалідність, - у разі встановлення інвалідності III групи.
Аналізуючи наведені вище норми, суд дійшов висновку, що Закон № 2232-ХІІ та Порядок № 975 передбачають обмеження, зокрема, кола осіб, яким можливо здійснити виплату одноразової грошової допомоги внаслідок настання інвалідності в період проходження військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням ним військової служби, внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження зазначеної служби.
Зважаючи на те, що станом на час розгляду заяви ОСОБА_2 відповідачами він помер, що було підтверджено витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть, тому відповідачі діяли правомірно з урахуванням норм Закону №2232-ХІІ та Порядку № 975, відмовляючи матері ОСОБА_1 у виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку зі встановленням її сину ІІ групи інвалідності, внаслідок поранення пов`язаного із захистом Батьківщини. 
Відповідно до ч.2ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Частиною 1статті 9 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно із частинами 1, 2статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Статтею 90 КАС України встановлено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
За таких обставин, позовна заява не підлягає задоволенню з викладених вище підстав.
Відповідно до статті 139 КАС України у зв`язку з відмовою позивачу в задоволенні позову понесені ним судові витрати, пов`язані зі зверненням до суду, не відшкодовуються.
Керуючись статтями 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд 

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , третя особа яка не заявляє самостійних вимог Міністерство оборони України, третя особа яка не заявляє самостійних вимог Департамент соціального забезпечення Міністерство оборони України, третя особа яка не заявляє самостійних вимог ІНФОРМАЦІЯ_3 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії, відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ).
Відповідач-1: ІНФОРМАЦІЯ_10 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_5 ).
Відповідач-2: Головне управління соціальної підтримки Міністерства оборони України ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_6 ).
Третя особа-1: Міністерство оборони України 03168, місто Київ, проспект Повітрофлотський, 6, код ЄДРПОУ 00034022).
Третя особа-2: Департамент соціального забезпечення Міністерство оборони України 03168, місто Київ, проспект Повітрофлотський, 6, код ЄДРПОУ 26632298).
Третя особа-3: ІНФОРМАЦІЯ_3 АДРЕСА_4 , код ЄДРПОУ НОМЕР_7 ).

Суддя А.Я. Ксензюк