Справа №760/17331/25
2/760/6470/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 квітня 2026 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі:
головуючого-судді - Букіної О.М.,
за участю секретаря -Рєзанцева Б.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-
ВСТАНОВИВ:
У червні 2025 року ТОВ «ФК «ЕЙС» звернулося до суду із позовною заявою до ОСОБА_1 , в якій просить стягнути з останньої на його користь 17 190,00 грн заборгованості за кредитним договором № 484056982 від 31.05.2021, суму сплаченого судового збору в розмірі 2 422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7 000,00 грн.
Свої вимоги позивач мотивував тим, що 31.05.2021 між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 484056982 на суму 5 000,00 грн.
Кредитний договір укладено у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Договір підписаний відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора MNV598MG.
Перед укладенням Кредитного договору відповідач через офіційний сайт www.moneyveo.ua зареєструвався в Особистому кабінеті, заповнив та подав Заявку із зазначенням персональних даних (ПІБ, паспорт, РНОКПП, номер телефону, e-mail, адреса, банківська картка), пройшов верифікацію, ознайомився та погодився з офертою, індивідуальною частиною договору та Правилами надання коштів у позику, отримав на вказаний номер телефону персональний одноразовий ідентифікатор, надав згоду (акцепт) на пропозицію (оферту) Первісного кредитора щодо укладання Кредитного договору (підписав Кредитний договір одноразовим ідентифікатором).
Отже, саме відповідач ініціював укладення Кредитного договору, оформивши Заявку на сайті Первісного кредитора, підписавши Кредитний договір з використанням одноразового ідентифікатора. 
Позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме перерахував відповідачу грошові кошти у розмірі: 5 000,00 грн 31.05.2021 на банківську карту № НОМЕР_3 відповідача, яку відповідач вказав у Заявці при укладенні Кредитного договору.
28.11.2018 між Первісним кредитором та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» укладено Договір факторингу № 28/1118-01, відповідно до умов якого до останнього перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 484056982 від 31.05.2021 у розмірі, зазначеному у Реєстрі прав вимоги.
30.10.2023 між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВ «Фінансова компанія «ОНЛАЙН ФІНАНС» укладено Договір факторингу № 30/1023-01, відповідно до умов якого до останнього перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 484056982 від 31.05.2021 у розмірі, зазначеному у Реєстрі прав вимоги, а саме у розмірі 17 190,00 грн.
29.05.2025 між ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» та позивачем, ТОВ`ФК «ЕЙС» було укладено Договір факторингу № 29/05/25-Е, відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором № 484056982 від 31.05.2021 на загальну суму 17 190,00 грн.
Таким чином, відповідно до витягу з Реєстру Боржників за Договором факторингу № 29/05/25-Е від 29.05.2025, укладеним між ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» та Позивачем, до позивача перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 17 190,00 грн.
Зазначений факт також підтверджується Актом приймання-передачі Реєстру Боржників за Договором факторингу № 29/05/25-Е від 29.05.2025
В свою чергу відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконала, у зв`язку з чим, утворилась заборгованість у розмірі 17 190,00 грн, яка складається з 5 000,00 грн заборгованості за тілом кредиту, 12 190,00 грн заборгованості за відсотками, чим порушуються права та інтереси позивача.
З урахуванням викладеного, позивач просить суд задовольнити позов та стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором, а також понесені судові витрати.
24.06.2025 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями цивільну справу було передано до провадження головуючому судді Букіній О.М.
Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 09.07.2025 у справі було відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. 
Сторонам було направлено копію ухвали від 09.07.2025, також відповідачу було направлено копію позовної заяви із додатками, яку вона не отримала, конверт повернувся до суду із відміткою «за закінченням терміну зберігання».
Відзиву на позов відповідач у встановленому законом порядку строк не надала.
Відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, не викликались.
Суд, дослідивши та оцінивши матеріали справи, приходить до наступного.
Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 31.05.2021 між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 484056982 на суму 5 000,00 грн, що підтверджується заявкою про отримання грошових коштів в кредит від 31.05.2021,довідкою щодо дій позичальника в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та платіжним дорученням.
Договір про надання кредиту підписаний відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між первісним кредитором та відповідачем не був би укладений.
Відповідно до умов кредитного договору, довідки та розрахунку заборгованості первісний кредитор надав відповідачу у тимчасове платне користування грошові кошти в сумі 5 000,00 грн, на строк 23 дні, мета кредиту - на споживчі цілі, шляхом переказу грошових коштів Позичальнику, після заповнення заявки; процентна ставка - 1,7% в день.
28.11.2018 між Первісним кредитором, ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» укладено Договір факторингу № 28/1118-01, відповідно до умов якого до останнього перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 484056982 від 31.05.2021 у розмірі, зазначеному у Реєстрі прав вимоги.
30.10.2023 між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВ «Фінансова компанія «ОНЛАЙН ФІНАНС» укладено Договір факторингу № 30/1023-01, відповідно до умов якого до останнього перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 484056982 від 31.05.2021 у розмірі, зазначеному у Реєстрі прав вимоги, а саме у розмірі 17 190,00 грн.
29.05.2025 між ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» та позивачем, ТОВ`ФК «ЕЙС» було укладено Договір факторингу № 29/05/25-Е, відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором № 484056982 від 31.05.2021 на загальну суму 17 190,00 грн.
Відповідно до Акта прийому-передачі реєстру боржників та Реєстру прав вимоги за Договором факторингу № 29/05/25-Е від 29.05.2025 до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача.
Загальна сума заборгованості на момент подання позовної заяви за кредитним договором № 484056982 від 31.05.2021 становить 17 190,00 грн, яка складається з: 5 000,00 грн заборгованості за тілом кредиту, 12 190,00 грн заборгованості за відсотками.
Вказане підтверджено розрахунком заборгованості та випискою з особового рахунку за кредитним довогором № НОМЕР_1 від 31.05.2021.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним кодексом України, а також іншими актами законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Згідно ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Статтею 11 Закону України «Про електронну комерцію» визначені порядок укладення електронного договору.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України).
Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Статтями 526, 527 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином, у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до положень п. 1 ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
У відповідності до ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом.
В силу вимог ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до положень ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.
Згідно ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Статтею 1078 ЦК України визначено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Таким чином, право вимоги за кредитним договором № 484056982 від 31.05.2021 перейшло до ТОВ «ФК «ЕЙС», що підтверджується Договором факторингу № 29/05/25-Е від 29.05.2025. Отже, саме на підставі зазначеного договору ТОВ «ФК «ЕЙС» набуло право вимоги до відповідача за вищевказаним кредитним договором.
Судом встановлено, що відповідач, порушуючи умови договору, свої зобов`язання в частині погашення заборгованості за кредитом належним чином не виконала.
Сума заборгованості за Договором № 484056982 від 31.05.2021, що підлягає стягненню відповідно до розрахунку заборгованості, становить 17 190,00 грн, яка складається з: 5 000,00 грн заборгованості за тілом кредиту, 12 190,00 грн заборгованості за відсотками. 
Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.
Відповідно до частин 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Враховуючи те, що відповідач не виконала умов Кредитного договору № 484056982 від 31.05.2021, суд приходить до висновку про стягнення з останньої на користь Позивача заборгованості в розмірі 17 190,00 грн. 
Щодо розподілу судових витрат суд повідомляє про таке.
Відповідно до п. 6 ч.1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання як розподіл між сторонами судових витрат.
Згідно зі ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
3. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
4. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
5. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
6. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Таким чином, системний аналіз наведених вище норм законодавства дозволяє зробити наступні висновки:
(1) Договір про надання правової допомоги є підставою для надання адвокатських послуг та, зазвичай, укладається в письмовій формі (виключення щодо останнього наведені в частині 2 статті 27 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність»);
(2) За своєю правовою природою договір про надання правової допомоги є договором про надання послуг, крім цього, на такий договір поширюються загальні норми та принципи договірного права, включаючи, але не обмежуючись главою 52 Цивільного кодексу України;
(3) Як будь-який договір про надання послуг, договір про надання правової допомоги може бути оплатним або безоплатним. Ціна в договорі про надання правової допомоги встановлюється сторонами шляхом зазначення розміру та порядку обчислення адвокатського гонорару;
(4) адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплату гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв;
(5) адвокатський гонорар (ціна договору про надання правової допомоги) зазначається сторонами як одна із умов договору при його укладенні. Вказане передбачено як приписами цивільного права, так і Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»;
(6) Відсутність в договорі про надання правової допомоги розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару (як погодинної оплати або фіксованого розміру) не дає як суду, так і іншій стороні спору, можливості пересвідчитись у дійсній домовленості сторін щодо розміру адвокатського гонорару.
Тобто, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність".
У разі відсутності у тексті договору таких умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом, суди, в залежності від конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
У пунктах 29, 30 постанови Верховного Суду від 16.04.2020 у справі № 727/4597/19 зазначено, що при визначенні суми відшкодування суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). Вказаний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц.
Позивачем додані такі докази понесення витрат на правничу допомогу, копії яких додані позовної заяви, а саме:
- Договір про надання правничої допомоги № 29/05/25-01 від 29.05.2025;
- додаткова угода № 25770574409 від 30.05.2025 до Договору про надання правової допомоги № 29/05/25-01 від 29.05.2025;
- протокол погодження вартості послуг до Договору про надання правової допомоги № 29/05/25-01 від 29.05.2025;
- акт прийому-передачі наданих послуг від 05.06.2025 до Договору про надання правової допомоги № 29/05/25-01 від 29.05.2025.
Відповідно до Акта прийому-передачі наданих послуг від 05.06.2025 адвокат надав, а клієнт (позивач) прийняв такі правничі послуги:
-складання позовної заяви ТОВ «ФК «ЕЙС» до позичальника, яким є ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором № 484056982 від 31.05.2021, кількість годин - 2, вартість послуг - 5000,00 грн;
-вивчення матеріалів справи про стягнення заборгованості з позичальника, яким є ОСОБА_1 , за кредитним договором № 484056982 від 31.05.2021, кількість годин - 2, вартість послуг - 1000,00 грн;
- підготовка адвокатського запиту щодо отримання інформації про зарахування кредитних коштів за кредитним договором № 484056982 від 31.05.2021 на рахунок позичальника, яким є ОСОБА_1 , кількість годин - 1, вартість послуг - 500,00 грн;
- підготовка та подача клопотання щодо отримання інформації про зарахування кредитних коштів за кредитним договором № 484056982 від 31.05.2021 на рахунок позичальника, яким є ОСОБА_1 , кількість годин - 1, вартість послуг - 500,00 грн.
Позивач просить суд стягнути з відповідача понесені ним витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7000,00 грн.
Суд звертає увагу, що при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.
Враховуючи предмет позову, складність та обсяг самої справи, положення ст.141 ЦПК України, та зважаючи на обсяг фактично наданих послуг, з урахуванням характеру виконаної адвокатом роботи, принципу співмірності та розумності судових витрат, ціни позову, співмірності складності справи із наданими адвокатом послугами, витраченого представником часу, суд вважає такий розмір витрат на правничу допомогу є пропорційним до предмета спору та виконаної адвокатом роботи, а тому приходить до висновку про стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 7 000 грн, що, на думку суду, є співмірним зі складністю даної справи.
Отже з відповідача на користь позивача підягають стягненню витрати за надання правничої допомоги в сумі 7000 грн.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Судом встановлено, що позивач при зверненні до суду з позовом у даній справі сплатив 2 422,40 грн судового збору.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягнення судовий збір в розмірі 2 422,40 грн.
Керуючись ст. ст. 207, 526, 530, 549, 610, 633, 634, 638, 1054 ЦК України, ст. ст. 2, 4, 5, 10, 12, 76 -83, 133, 141, 209-211, 223, 247, 258, 259, 263-265, 268,270-274 ЦПК України, суд,-
ВИРІШИВ:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП:  НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» (ЄДРПОУ 42986956, адреса: 02175, м. Київ, вул. Харківське шосе, буд. 19, офіс 2005) заборгованість за кредитним договором № 484056982 від 31.05.2021 у розмірі 17 190,00 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП:  НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» (ЄДРПОУ 42986956, адреса: 02175, м. Київ, вул. Харківське шосе, буд. 19, офіс 2005) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7 000,00 грн та судовий збір у розмірі 2 422,40 грн.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Суддя:          Букіна О.М.