КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
03680 м. Київ , вул. Солом`янська, 2-а 

Номер апеляційного провадження: 22-ц/824/10466/2025 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2025 року м. Київ
Справа № 761/23680/23

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого судді-доповідача Ящук Т.І., 
суддів Кирилюк Г.М., Рейнарт І.М., 
за участю секретаря судового засідання Слив`юк С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана представником ОСОБА_2 , на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 26 лютого 2025 року, постановлену у складі судді Мальцева Д.О.,
за скаргою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: державний виконавець Тячівського ВДВС Закарпатської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції Дзябко Сергій Іванович, ОСОБА_3 на дії, бездіяльність та рішення органу примусового виконання,

встановив:

У березні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду міста Києва зі скаргою на рішення державного виконавця, в якій просив визнати протиправною і скасувати постанову заступника начальника Тячівського відділу державної виконавчої служби Тячівського району Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Тячів) Дзябка Сергія Івановича від 27.02.2024 у виконавчому провадженні № НОМЕР_2 про визначення місця побачення дитини.
В обґрунтування скарги зазначив, що в провадженні Тячівського відділу державної виконавчої служби Тячівського району Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Тячів) знаходиться виконавче провадження № НОМЕР_2, яке відкрите з метою примусового виконання ухвали судді Шевченківського районного суду міста Києва по справі № 761/23680/23 від 14.11.2023 року.
Ухвалою від 14.11.2023 року Шевченківський районний суд міста Києва визначив місце виконання за адресою: Закарпатська обл., Тячівський р-н., м. Тячів.
12 лютого 2024 року державний виконавець виніс постанову про визначення місця побачення з дитиною за адресою реєстрації та проживання дитини: АДРЕСА_1 . Визначене місце побачення з дитиною було винесено в постанові від 12.02.2024 року після розгляду обґрунтування та клопотань всіх сторін виконавчого провадження, в найкращих інтересах дитини.
27 лютого 2024 року заступник начальника Тячівського відділу державної виконавчої служби у Тячівському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Тячів) Дзябко Сергій Іванович виніс нову постанову про визначення місця побачення з дитиною за адресою: АДРЕСА_1 (розважальний центр для дітей «Смайл Кідс»). Дана постанова була надіслана скаржнику 01.03.2024 року о 9:50 год. шляхом надсилання повідомлення через електронний застосунок VIBER.
Разом з тим, скаржник вважає, що вище зазначена постанова винесена неправомірно та підлягає скасуванню, оскільки при винесенні постанови про визначення місця побачення з дитиною від 27.02.2024 року не враховано позицію боржника, який діє в інтересах дитини як законний представник, не враховано інтереси дитини, не враховано позицію дитячого психолога - ОСОБА_4 , яка має налагоджений контакт з дитиною та глибоке розуміння аргументації позиції та інтересів дитини, що стало підставою звернення до суду з цією скаргою.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 26 лютого 2025 року в задоволенні скарги відмовлено.
Не погоджуючись з ухвалою суду, представник скаржника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить її скасувати та постановити нове судове рішення, яким задовольнити скаргу в повному обсязі.
Вважає, що всупереч п. 5 розділу IX Інструкції з організації примусового виконання рішень, державний виконавець не врахував заяви ОСОБА_1 і його пропозиції щодо місця побачення стягувача з дитиною, не здійснив виклику сторін виконавчого провадження, а самостійно визначив місце побачення з дитиною, врахувавши тільки позицію стягувача.
Висновок суду першої інстанції про те, що «побачення не за адресою реєстрації та проживання дитини, а на нейтральній території, зокрема у розважальному центрі для дітей «Смайл Кідс», жодним чином не суперечить найкращим інтересам дитини, які є переважними у порівнянні з позиціями сторін виконавчого провадження» ґрунтується на припущеннях, оскільки державний виконавець в оскаржуваній постанові не наводив подібних мотивів обрання місця зустрічі стягувача з дитиною.
Крім того, суд не врахував, що оскаржувана постанова державного виконавця не містить мотивів обрання місця зустрічі, і так само не містить обґрунтування, яким саме чином враховані інтереси дитини під час визначення місця побачення державним виконавцем, з урахуванням того, що побачення мало тривати з 10:00 год. 02 березня 2024 року до 20:00 год. 03 березня 2024 року.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_3 - ОСОБА_5 просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, ухвалу суду - залишити без змін.
Вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, оскільки ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 14 листопада 2023 року було визначено виконання такої у м. Тячів, без зазначення конкретної адреси, тож, по-перше, виконавець міг на власний розсуд визначити місце побачення стягувача з дитиною у межах міста Тячів, Закарпатської області. По-друге, визначаючи оскаржуваною постановою від 27.02.2024 року місце побачення стягувача з дитиною у Розважальному центрі «Смайл Кідс», яке знаходиться у місті Тячів, Закарпатської області, державний виконавець діяв у межах наданих йому повноважень, у спосіб та в порядку, які визначені виконавчим документом, Законом України «Про виконавче провадження», а також з урахуванням правового висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 09.11.2022 року у справі № 753/11909/21.

В судовому засіданні представник стягувача ОСОБА_3 - ОСОБА_6 заперечила проти доводів і вимог апеляційної скарги з підстав, викладених у відзиві, просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, ухвалу місцевого суду - без змін.
Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце судового розгляду були повідомлені належним чином, що не перешкоджає апеляційному перегляду ухвали суду відповідно до частини другої статті 372 ЦПК України.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника стягувача, з`ясувавши обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

При пред`явленні скарги про визнання неправомірною та скасування постанови державного виконавця від 27 лютого 2024 року боржник ОСОБА_1 посилався на те, що виконавцем при її винесенні не враховано позицію боржника, який діє в інтересах дитини, як законний представник, не враховано інтереси дитини та не враховано позицію дитячого психолога - ОСОБА_4 , яка має налагоджений контакт з дитиною та глибоке розуміння аргументації позиції та інтересів дитини.
Відмовляючи в задоволенні скарги, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржувана постанова є правомірною, оскільки в ухвалі Шевченківського районного суду міста Києва від 14.11.2023 р. у справі № 761/23680/23 не визначено конкретне місце побачення стягувача ОСОБА_3 з дитиною ОСОБА_7 , а за положеннями ч. 5 розділу 9 наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження Інструкції з організації примусового виконання рішень» виконавець вправі визначити місце побачень стягувача з дитиною, при цьому побачення не за адресою реєстрації та проживання дитини, а на нейтральній території, зокрема у розважальному центрі для дітей «Смайл Кідс», що не суперечить найкращим інтересам дитини, які є переважними у порівнянні з позиціями сторін виконавчого провадження.
З висновками суду першої інстанції колегія суддів погоджується, оскільки вони відповідають фактичним обставинам і нормам процесуального права, зважаючи на наступне.

Частинами першою, другою статті 18 ЦПК України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.
Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню згідно з частиною четвертою статті 10 ЦПК України.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Відповідно до статті 447 ЦПК України (в редакції, чинній на час звернення до суду з цією скаргою) сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Згідно зі статтею 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.
Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.
Згідно з частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини, батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Згідно з частинами першою, другою статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків.
Виконання рішень про встановлення побачення з дитиною, рішення про усунення перешкод у побаченні з дитиною регламентується спеціальними правилами статті 64-1 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якої виконання рішення про встановлення побачення з дитиною полягає у забезпеченні боржником побачень стягувача з дитиною в порядку, визначеному рішенням.
Державний виконавець здійснює перевірку виконання боржником цього рішення у час та місці побачення, визначених рішенням, а у разі якщо вони рішенням не визначені, то перевірка здійснюється у час та місці побачення, визначених державним виконавцем.
Специфіка діяльності виконавця під час виконання рішення суду про встановлення побачення з дитиною, рішення про усунення перешкод у побаченні з дитиною полягає насамперед у тому, що виконавець може на власний розсуд визначати час та місце побачення з дитиною лише у тому випадку, якщо такі умови не визначив суд у рішенні, яке виконується виконавцем. У разі, якщо час та місце побачень з дитиною визначені рішенням суду, яке виконується, виконання такого судового рішення має здійснюватися в порядку, визначеному рішенням (постанови Верховного Суду від 09 листопада 2022 року в справі № 753/11909/21 від 05 квітня 2023 року у справі № 210/529/19).
Відповідно до п. 5 розділу 9 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 512/2 від 02 квітня 2012 року ( зі змінами), якщо рішенням про встановлення побачення з дитиною не визначено час та (або) місце побачення стягувача з дитиною, державний виконавець викликає сторони виконавчого провадження з метою визначення часу та (або) місця такого побачення шляхом надіслання викликів одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження.
Сторона виконавчого провадження у разі неможливості з`явитися на призначений час письмово повідомляє про це державного виконавця шляхом подання заяви (клопотання), в якій (якому) зазначає про зручні для неї час та (або) місце проведення побачення стягувача з дитиною.
Державний виконавець визначає час та (або) місце побачення стягувача з дитиною, враховуючи позицію сторін виконавчого провадження та інтереси дитини, шляхом винесення постанови про визначення часу та (або) місця побачення стягувача з дитиною.
Якщо сторона виконавчого провадження не з`явилася у визначений у виклику час до державного виконавця та письмово не повідомила державного виконавця про зручні для неї час та (або) місце проведення побачення стягувача з дитиною, державний виконавець визначає час та (або) місце такого побачення без врахування позиції відповідної сторони виконавчого провадження.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 14 листопада 2023 р. у справі № 761/23680/23 заяву представника ОСОБА_3 - ОСОБА_5 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа: Служба у справах дітей Тячівської районної державної адміністрації, Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації, Служба у справах дітей та сім 'ї Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною матір`ю, яка проживає окремо від неї та встановлення порядку участі у вихованні та спілкуванні з дитиною - задоволено частково.
Вжито заходи забезпечення позову шляхом визначення місця та часу спілкування малолітньої дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з матір`ю - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до набрання судовим рішенням законної сили, а саме у м. Тячеві, Закарпатської області, щомісячно у вихідні дні:
- з 10 год 00 хв кожної першої суботи до 20 год. 00 хв. кожної першої неділі;
- з 10 год 00 хв кожної третьої суботи до 20 год. 00 хв. кожної третьої неділі;
- з 10 год 00 хв кожної п 'ятої суботи до 20 год. 00 хв. кожної п 'ятої неділі.
Перші три зустрічі ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з матір`ю - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , забезпечити в присутності батька - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та за участі психолога, присутність якого має бути забезпечена батьками (або одного з них).
Присутність психолога має бути забезпечена з 10 год. 00 хв. по 17 год. 00 хв.
Заборонено перетин державного кордону ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , УНЗР НОМЕР_1 без згоди та/або супроводу батька ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
В іншій частині заяви - відмовлено.

Вказане судове рішення перебуває на виконанні у Тячівському ВДВС. Постановою заступника начальника Тячівського ВДВС Дзябка С. І. від 29 грудня 2023 року було відкрито виконавче провадження № НОМЕР_2.
Постановою заступника начальника Тячівського відділу державної виконавчої служби у Тячівському районі Закарпатської області Дзябка С.І. від 12 лютого 2024 року визначено місце побачення стягувача ОСОБА_3 з дитиною за адресою реєстрації та проживання дитини: АДРЕСА_1 .
Місце побачення з дитиною було визначено після розгляду обґрунтування та клопотань сторін виконавчого провадження.
Як вбачається з письмових пояснень представника ОСОБА_3 - ОСОБА_6 до суду першої інстанції при розгляді даної скарги, постановою державного виконавця від 12 лютого 2024 року було призначено виконавчі дії на 17 лютого 2024 року за адресою АДРЕСА_2 . Однак, на територію домогосподарства та до будинку ввійти було неможливо, стягувач ОСОБА_3 за визначеним місцем побачення з донькою увійти не змогла, оскільки боржник та власник будинку її не впустили, при цьому боржник заявив, що дитина відмовляється від зустрічі. Простоявши за зачиненими воротами, під час спілкування з дівчинкою державного виконавця та психолога, ОСОБА_3 своєї дитини не побачила. За результатами виконавчих дій психолог ОСОБА_8 , яка спілкувалась із дитиною, надала рекомендації щодо необхідності проведення зустрічей на нейтральній території. З урахуванням ситуації, що склалась, а також даних про те, що боржник не проживає у будинку, в якому було призначено місце зустрічі з дитиною, стягувач та її представник подали заяву державному виконавцю про визначення місця зустрічі стягувача з донькою за адресою: АДРЕСА_3 .
На підтвердження вказаних обставин надано висновок психолога ОСОБА_8 ( а.с. 176-179, т. 1) та копію клопотання про призначення виконавчих дій від 26 лютого 2024 року.
Відповідно до акту державного виконавця від 17 лютого 2024 року, зі слів батька ОСОБА_1 - дитина відмовилась брати участь у спілкуванні з матір`ю ( а.с. 188, т. 2).
У матеріалах виконавчого провадження також наявне клопотання представника стягувача ОСОБА_5 від 26 лютого 2024 року про визначення місця зустрічі стягувача з донькою за адресою : АДРЕСА_3 , обґрунтоване вищевказаними обставинами ( а.с. 190-193, т. 2).
Постановою заступника начальника Тячівського відділу державної виконавчої служби у Тячівському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Тячів) Дзябка С.І. від 27 лютого 2024 року визначено місце побачення стягувача ОСОБА_3 з дитиною за адресою: АДРЕСА_1 (розважальний центр для дітей «Смайл Кідс»).
Як зазначив у скарзі боржник, оскаржувану постанову державного виконавця він отримав через застосунок «Viber» 01 березня 2024 о 9:50 год., тобто про визначене виконавцем місце зустрічі стягувача з дитиною він був обізнаний заздалегідь, проте не звертався до державного виконавця із зустрічною пропозицією.
При цьому, колегія суддів зауважує, що 02 березня 2025 року припадало на першу суботу, а отже виконавець зобов`язаний був вжити заходи з метою забезпечення виконання судового рішення, що набрало законної сили.
Таким чином, встановивши, що ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва в справі №761/23680/23 від 14 листопада 2023 року про забезпечення позову ОСОБА_3 не визначено конкретну адресу, за якою мають відбуватися побачення стягувача з дитиною, і не зазначено, що такі побачення мають відбуватися саме за адресою реєстрації та проживання дитини; у постанові виконавця від 27 лютого 2024 року визначено місце побачення з дитиною за адресою: АДРЕСА_1 (Розважальний центр для дітей «Смайл Кідс»), тобто місце побачення з дитиною визначено в межах населеного пункту м. Тячів; суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що державний виконавець діяв у межах наданих йому повноважень, у спосіб та в порядку, які визначені Законом України «Про виконавче провадження».
Оскаржуючи постанову державного виконавця від 27 лютого 2024 року, ОСОБА_1 вказував, що державний виконавець не врахував позицію боржника, як законного представника дитини, інтересів дитини і висновок психолога.
Проте боржник не надав жодного доказу на підтвердження того, що визначене виконавцем місце зустрічі у дитячому розважальному центрі «Смайл Кідс», розташованому в м. Тячеві, не відповідало інтересам дитини. Формальне посилання на таке порушення не є достатнім, оскільки відповідно до принципу змагальності кожна сторона зобов`язана довести існування тих обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень (стаття 12 ЦПК України).
Також колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги щодо неврахування виконавцем заяви ОСОБА_1 і його пропозиції щодо місця побачення стягувача з дитиною, оскільки матеріали справи не містять доказів звернення боржника до виконавця з такими пропозиціями після 17 лютого 2024 року, коли побачення ОСОБА_3 з дитиною не відбулось.
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що виконавець не здійснив виклику сторін виконавчого провадження, а самостійно визначив місце побачення з дитиною, врахувавши тільки позицію стягувача, що матеріали виконавчого провадження не містять викликів державного виконавця на 27 лютого 2024 року, - не можуть бути прийняті до уваги колегією суддів, оскільки у скарзі, поданій до суду першої інстанції, ОСОБА_1 не посилався на те, що державним виконавцем не було здійснено виклик сторін виконавчого провадження для узгодження місця та часу проведення побачень стягувача з дитиною.
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).
В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції (частина шоста статті 367 ЦПК України).

Постановою від 22 вересня 2025 року у даній справі № 761/23680/23, за скаргою ОСОБА_1 на постанову державного виконавця про визначення місця побачення з дитиною від 03 травня 2024 року, Верховний Суд задовольнив касаційну скаргу ОСОБА_3 , скасував постанову Київського апеляційного суду від 03 червня 2025 року та залишив у силі ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 27 листопада 2024 року про відмову у задоволенні скарги. 
Скасовуючи постанову Київського апеляційного суду від 03 червня 2025 року про задоволення скарги ОСОБА_1 . Верховний Суд у постанові від 22 вересня 2025 року зазначив, що:
«- суд першої інстанції врахував, що специфіка діяльності виконавця під час виконання рішення суду про встановлення побачення з дитиною, рішення про усунення перешкод у побаченні з дитиною полягає насамперед у тому, що виконавець може на власний розсуд визначати час та місце побачення з дитиною лише у тому випадку, якщо такі умови не визначив суд у рішенні, яке виконується виконавцем; 
- касаційний суд підкреслює, що адекватність вжитих заходів має оцінюватись оперативністю їхнього виконання, оскільки плин часу може мати непоправні наслідки для відносин між дитиною та тим із батьків, хто з нею не проживає;
- апеляційний суд не врахував, що в скарзі, поданій до суду першої інстанції, боржник не посилався на те, що державним виконавцем було здійснено виклик сторін виконавчого провадження для узгодження місця та часу проведення побачень стягувача з дитиною.»
Такі самі висновки зробив Верховний Суд у постанові від 01 жовтня 2025 у справі № 761/23680/23 за скаргою ОСОБА_1 на постанову заступника начальника Тячівського ВДВС Дзябко С. І. про визначення місця побачення дитиною від 14 березня 2024 року у тому ж виконавчому провадженні № НОМЕР_2.
Аргументи боржника стосовно неврахування державним виконавцем при прийнятті оскаржуваної постанови позиції дитячого психолога ОСОБА_4 , колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки відповідно до постанови державного виконавця від 27 лютого 2024 року було вказано: зі сторони батька залучити психолога ОСОБА_4 , що відповідає вимогам ухвали суду від 14 листопада 2023 року про забезпечення позову. 
Проаналізувавши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає, що при постановленні оскаржуваної ухвали місцевий суд правильно встановив фактичні обставини, застосував норми матеріального права, дотримавши норми процесуального права, а також надав оцінку наявним у справі доказам.
Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки оскаржувана ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням норм матеріального і процесуального права, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, ухвалу суду першої інстанції - без змін, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанцій не спростовують.
Керуючись ст. ст. 268, 367, 368, 374 - 375, 381 - 383 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана представником ОСОБА_2 , - залишити без задоволення.
Ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 26 лютого 2025 року - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.
Повний текст постанови складено 07 квітня 2026 року.

Суддя - доповідач: Ящук Т.І. 

Судді: Кирилюк Г.М.

Рейнарт І.М.