номер провадження справи 4/179/25

ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.02.2026 Справа № 908/3346/25
м.Запоріжжя Запорізької області 
за позовом Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», (01001, м. Київ, вул. Госпітальна, буд. 12-г) в особі філії – Запорізького обласного управління Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», (69063, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 48)
до відповідача 1  ОСОБА_1 , (адреса фактичної реєстрації ВПО: АДРЕСА_1 ; АДРЕСА_2 )
до відповідача 2  ОСОБА_2 , (адреса фактичної реєстрації ВПО: АДРЕСА_1 ; АДРЕСА_3 )
про стягнення 498 902,34 грн.

Суддя Зінченко Н.Г. 
при секретарі судового засідання Проценко І.Е.

За участю представників сторін:
від позивача – Прохода І.В., на підставі довіреності № 19/4-02/35 від 02.01.2026 (адвокат);
від відповідача 1 – не з`явився;
від відповідача 2 – не з`явився;

31.10.2025 до служби діловодства Господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява вих. № 55/5.4-03/136052/2025 від 22.10.2025 (вх. № 3678/08-07/25 від 31.10.2025) Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України, м. Київ в особі філії – Запорізького обласного управління Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», м. Запоріжжя до фізичної особи-підприємця Голяка Володимира Йосиповича, с. Охримівка Якимівського району Запорізької області і до ОСОБА_2 , м. Мелітополь Запорізької області про стягнення з відповідачів солідарно 498 902,34 грн. простроченої заборгованості перед державою за договором кредитної лінії № 1224 від 09.02.2022, укладеним між ФОП Голяком Володимиром Йосиповичем та АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії – ЗОУ АТ «Ощадбанк», та залученим під державну гарантію на портфельній основі. 
Згідно Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.10.2025 справу № 908/3346/25 за вищевказаною позовною заявою розподілено судді Зінченко Н.Г.
Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 26.11.2025 після усунення недоліків позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 908/3346/25, справі присвоєно номер провадження справи 4/179/25, ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 23.12.2025.
Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 23.12.2025 продовжено строк підготовчого провадження у справі № 908/3346/25 до 24.02.2026, підготовче засідання відкладалося на 26.01.2026.
Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 26.01.2026 закрито підготовче провадження у справі № 908/3346/25, справу призначено до розгляду по суті, судове засідання призначено на 18.02.2026.
В судове засідання 18.02.2026 з`явився представник позивача, фіксація судового процесу здійснювалася з використанням системи відеоконференцзв`язку: vkz.court.gov.ua. 
В судовому засіданні 18.02.2026 справу розглянуто, на підставі ст. 240 ГПК України судом прийнято вступну та резолютивну частини рішення.
Відповідно до ст. 219 ГПК України рішення у даній справі прийнято за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та долучених судом до матеріалів справи.
Відповідач 1 в судове засідання 18.02.2026 не з`явився, про поважність причин неявки суд завчасно не повідомив. Про дату, час та місце проведення судового засідання у справі № 908/3346/25 ОСОБА_1 (відповідач 1), який особисто був присутній в підготовчому засіданні 26.01.2026, повідомлявся під особистий розпис. 
Представник відповідача 2, так само як і відповідач 2 особисто, в жодне судове засідання у справі № 908/3346/25 не з`явилися, про поважність причин неявки суд жодного разу не повідомили.
Про дату, час та місце розгляду справи № 908/3346/25 відповідач 2 повідомлявся належним чином відповідно до приписів Господарського процесуального кодексу України за фактичної реєстрації як ВПО, яка з`ясована судом з Єдиної інформаційної системи соціальної сфери в ході підготовки справи до розгляду. 
Отже, судом вжито достатньо заходів для повідомлення відповідача 2 про відкриття провадження у справі № 908/3346/25 та подальший розгляд справи. 
Згідно приписів ст. 42 ГПК України учасники справи зобов`язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.
Однією із найважливіших гарантій забезпечення захисту прав та свобод особи є закріплення права на судовий захист безпосередньо в Основному законі України. 
Відповідно до приписів ч. 1 та 2 ст. 5 ГПК України, здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. 
Також судом враховано, що відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Перебіг строків судового розгляду у цивільних справах починається з часу надходження позовної заяви до суду, а закінчується ухваленням остаточного рішення у справі, якщо воно не на користь особи (справа «Скопелліті проти Італії» від 23.11.1993), або виконанням рішення, ухваленого на користь особи (справа «Папахелас проти Греції» від 25.03.1999).
Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду неефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (параграфи 66, 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі «Смірнова проти України»).
Роль національних суддів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (рішення Європейського суду з прав людини від 30.11.2006 у справі «Красношапка проти України», від 02.12.2010 «Шульга проти України», від 21.10.2010 «Білий проти України»).
Дослідивши матеріали справи, приймаючи до уваги, що в підготовчому засіданні відповідачем 1 визначено правову позицію по суті спору, суд не вбачає підстав для відкладення судового засідання та вирішив за можливе розглядати справу по суті в судовому засіданні 18.02.2026 за відсутністю відповідачів 1 і 2, оскільки їх неявка не перешкоджає вирішенню спору. 
Заявлені позивачем вимоги викладені в позовній заяві та ґрунтуються на ст., ст. 11, 59, 510, 512, 516, 525, 526, 530, 543, 546, 553, 554, 599, 610-612, 626, 627, 629, 638, 1054 ЦК України, ст., ст. 2, 17 Бюджетного кодексу України, ст. 6 «Про Державний бюджет України на 2021 рік», ст. ст. 6, 12, 16 Закону України «Про розвиток та державну підтримку малого і середнього підприємництва в Україні», положеннях постанов Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 № 723 «Деякі питання надання державних гарантій на портфельній основі» та від 02.12.2021 № 1262 «Про надання державних гарантів на портфельній основі у 2021 році». Позов обґрунтований тим, що позивач (Банк) виконав свої зобов`язання за договором кредитної лінії № 1224 від 09.02.2022 за державною програмою «Доступні кредити 5-7-9 %», укладеним під державну гарантію на портфельній основі, в повному обсязі та надав ФОП Голяку В.Й. (відповідачу 1, Позичальнику) перерахувавши на його поточний рахунок для обліку основного боргу 1 000 000,00 грн. кредитних коштів. Натомість, з 10.02..2023 Позичальником допущено прострочення зі сплати основного боргу, процентів за користування кредитом та комісійних винагород. Позичальник не здійснив плановий платіж та допустив прострочення заборгованості згідно з графіком платежів, яка залишилась несплаченою протягом 90 календарних днів поспіль, що призвело до настання гарантійного випадку в розумінні п. 2.7 договору гарантії, внаслідок чого 10.02.2023 на рахунку Позичальника відображена прострочена заборгованість за основним боргом. Водночас, через неналежне виконання Позичальником умов Договору, зокрема, щодо погашення основної суми боргу, процентів за користування кредитом та комісії у встановлений в п., п. 3.11.1, 3.16. договору строк, Банк скористався передбаченим пунктом 3.13 договору правом на відкликання кредиту та 27.09.2023 направив Позичальнику (на адресу електронної пошти) вимогу № 10003-23/61283/2023 про відкликання кредиту, якою Позичальник повідомлявся про необхідність протягом 25 банківських днів з дати направлення Банком цієї вимоги, здійснити повернення всієї суми кредиту, платежів за нарахованими процентами за користування кредитом та комісії у загальній сумі 1 251 052,68 грн. Вказана вимога залишена Позичальником без будь-якого задоволення та/або реагування. У зв`язку із настанням гарантійного випадку, позивач в порядку, передбаченому пунктами 2.7, 5.1 договору гарантії звернувся до Гаранта з вимогою № 98 від 06.12.2023 про сплату за гарантією суми в розмірі 500 000,00 грн., що складає 50 % від простроченої суми основного боргу за кредитом в розмірі 1 000 000,00 грн. За результатами розгляду зазначеної вимоги, 02.01.2024 Гарант перерахував Банку суму у розмірі 500 000,00 грн. для відшкодування за кредитною операцією. На виконання п. 6.1 договору гарантії 03.01.2024 Банк спрямував отримані від Гаранта кошти у рахунок часткового погашення заборгованості за основним боргом та відобразив на рахунку Позичальника виникнення простроченої заборгованості перед державою в сумі 500 000,00 грн. Крім того, 12.07.2024 з рахунку відповідача 1 списано 1 097,66 грн. в рахунок погашення заборгованості перед державою, яка виникла 02.01.2024 внаслідок сплати Гарантом суми за гарантією. Внаслідок зазначеного, за Позичальником рахується прострочена заборгованість перед державою в розмірі 498 902,34 грн. З метою забезпечення належного виконання Позичальником зобов`язань за договором кредитної лінії, позивачем та ОСОБА_2 (Поручитель, відповідач 2) укладений договір поруки № 1 від 09.02.2022, за умовами якого Поручитель безумовно, безвідклично та безоплатно зобов`язався відповідати перед Кредитором солідарно з Боржником за виконання в повному обсязі зобов`язання за договором кредитної лінії № 1224 від 09.02.2022, з усіма додатковими договорами, угодами, додатками, змінами та доповненнями до нього, які чинні на момент укладення цього договору та можуть бути укладені після його укладання, у т.ч. того, що виникне у майбутньому відповідно до умов кредитного договору. Таким чином, заборгованість відповідачів 1 і 2 як солідарних боржників за договором кредитної лінії № 1224 від 09.02.2022 перед державою є простроченою та складає 498 902,34 грн. На підставі викладеного, позивач просить суд позов задовольнити повністю.
Відповідач 1 проти позову заперечив з підстав, наведених у Відзиві на позовну заяву (вх. № 25086/08-08/25 від 12.12.2025). В обґрунтування своєї позиції по суті спору відповідач 1 не заперечує, що 09.02.2022 між АТ «Державний ощадний банк України» та фізичною особою-підприємцем Голяком Володимиром Йосиповичем укладено договір кредитної лінії № 1224 з максимальним лімітом кредитування 1 000 000,00 грн. в рамках державної програми «Доступні кредити 5-7-9 %» із частковим забезпеченням державною гарантією на портфельній основі. Кредитні кошти призначалися для поповнення оборотного капіталу підприємницької діяльності з остаточним терміном повернення не пізніше 08.02.2025. На момент укладення кредитного договору відповідач 1 був суб`єктом підприємницької діяльності, здійснював господарську діяльність на території Запорізької області. Підприємницька діяльність велася успішно, мала стабільні джерела доходу, необхідні для обслуговування кредитних зобов`язань. Кредитні кошти були спрямовані на розширення обсягів господарської діяльності, закупівлю товарів, обладнання та формування оборотних коштів. Для забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором 09.02.2022 між Банком та ОСОБА_2 , яка є дружиною ОСОБА_1 , укладено договір поруки № 1, відповідно до умов якого ОСОБА_2 взяла на себе солідарну з Позичальником відповідальність за виконання зобов`язань за кредитним договором. Внаслідок повномасштабного військового вторгнення Російської Федерації на територію України і початку бойових дій значна частина Запорізької області, включаючи райони, де відповідач 1 здійснював підприємницьку діяльність та де знаходилося його майно, опинилася під тимчасовою окупацією РФ. В результаті воєнних дій та окупації відповідач 1 повністю втратив можливість здійснювати господарську діяльність, оскільки був позбавлений доступу до місця провадження бізнесу, до свого майна, товарних запасів, обладнання та інших активів, які використовувалися в підприємницькій діяльності. Відповідач був змушений терміново залишити місце свого проживання та господарської діяльності, евакуюватися з небезпечної зони та переїхати до міста Запоріжжя, де отримав статус внутрішньо переміщеної особи. В подальшому відповідачі 1 і 2 неодноразово отримували від позивача листи з вимогою погасити заборгованість. Проте відповідач 1 об`єктивно не мав і не має жодної фінансової можливості виконати ці вимоги через повну відсутність коштів та майна. Тобто, у даному випаду не йдеться про неналежне виконання своїх обов`язків відповідачем 1. Неможливість виконання своїх договірних обов`язків викликана воєнною агресією і грубим порушенням територіальної цілісності України. Неможливість захисту прав осіб, що постраждали від збройної агресії через відсутність правового механізму у національному законодавстві ставить відповідача 1 на межу виживання. Це є об`єктивною підставою відсутності вини відповідачів 1 і 2 у порушенні зобов`язання згідно положень ст., ст. 614, 617 ЦК України. Крім інституту непереборної сили, Цивільний кодекс України передбачає також інститут істотної зміни обставин, який врегульований статтею 652 ЦК України. У даному випадку після укладення договору кредитної лінії 09.02.2022 обставини змінилися кардинально та в такий спосіб, який жодна із сторін не могла і не повинна була передбачити. Через п`ятнадцять днів після підписання договору на території України розпочалася повномасштабна війна, було введено воєнний стан, значні території нашої держави були окуповані, економічна діяльність в багатьох регіонах повністю зупинилася. Якби на момент підписання договору сторони знали, що через два тижні розпочнеться війна, що підприємець втратить доступ до місця провадження діяльності та до всього свого майна, що він буде змушений стати внутрішньо переміщеною особою та припинити бізнес, очевидно, що такий договір не був би укладений взагалі, або був би укладений на принципово інших умовах з урахуванням цих надзвичайних ризиків. Відповідач 1 вважає, що у даному випадку Банк, отримавши інформацію про настання гарантійного випадку та про те, що Позичальник опинився у надзвичайно важкій ситуації внаслідок війни та окупації, міг та повинен був вжити заходів для врегулювання ситуації у позасудовому порядку. Зокрема, Банк міг запропонувати відповідачу 1 реструктуризацію боргу, відстрочку платежів, зменшення розміру заборгованості з урахуванням екстраординарних обставин, кредитні канікули на період воєнного стану. ОСОБА_2 є поручителем за договором поруки № 1 від 09.02.2022 та відповідає перед Банком солідарно з основним боржником. Проте необхідно враховувати, що поручитель відповідає за боржника лише у разі порушення боржником зобов`язання, за яке Поручитель несе відповідальність. Крім того, ОСОБА_2 також постраждала від воєнних дій та окупації, вона є внутрішньо переміщеною особою, втратила житло та майно, не має стабільного джерела доходу, тобто об`єктивно позбавлена можливості виконати зобов`язання Поручителя не з власної вини, а внаслідок обставин непереборної сили. Тому до неї також застосовуються положення статті 617 ЦК України про звільнення від відповідальності. Також відповідач 1 просить суд врахувати, що ч. 5 ст. 9-2 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» встановлює виключно важливу норму, згідно з якою відповідальність за невиконання чи неналежне виконання внутрішньо переміщеною особою зобов`язань за кредитним договором та/або договором позики покладається на Російську Федерацію як на державу-окупанта відповідно до норм і принципів міжнародного права. З урахуванням вищевикладеного, відповідач просить суд позовні вимоги залишити без задоволення.
Позивач на підставі ст. 166 ГПК України надав Відповідь на відзив (вх. № 25808/08-08/25 від 22.12.2025), в якій проти доводів відповідача 1, викладених у відзиві на позовну заяву заперечив, вважає такі доводи безпідставними та необґрунтованими. Так, в обґрунтування своєї позиції позивач додатково зазначає, що пунктом 8.4 кредитного договору передбачено, що сторони за взаємною згодою встановили, що будь які повідомлення, вимоги, згоди та інший обмін інформацією, що направляються сторонами одна одній, повинні бути здійсненні у письмовій формі. Такі повідомлення вважаються направленими належним чином, якщо вони доставлені адресату кур`єром або відправлені цінним листом з описом вкладення)/рекомендованим листом з повідомленням про вручення за адресою вказаною у статті 9 цього договору (якщо інша адреса не буде повідомлена однією Стороною іншій Стороні відповідно до умов цього Договору), або отриманні однією Стороною від іншої Сторони під розпис, крім випадків, коли інший спосіб відправлення повідомлень прямо передбачений умовами цього договору. Датою направлення таких повідомлень буде вважатися дата їх особистого вручення або дата поштового штемпеля відділення зв`язку відправника. Згідно з п. 8.5 договору повідомлення/вимоги можуть також направлятися Стороною іншій Стороні на її електронну адресу, зазначену у статті 9 цього договору або факсимільним зв`язком із наступним направленням таких повідомлень/вимог у паперовому вигляді у порядку, визначеному п. 8.4 цього договору. При цьому сторони домовилися, що необхідність у кожної із сторін здійснювати відповідні дії та виконувати відповідні зобов`язання, встановленні цим договором, виникають з моменту направлення іншою Стороною повідомлення/вимоги про необхідність такого виконання у паперовому вигляді, в порядку визначеному п. 8.4 цього договору. В порушення зазначених вище положень договору Боржник 05.01.2025 припинив діяльність, як фізична особа - підприємець за власним рішенням, але не повідомив про це Банк. Боржником також не було повідомлено Банк про зміну адреси реєстрації, номеру телефону для зв`язку, отримавши повідомлення про заборгованість він не надіслав свої пропозиції щодо добровільного погашення заборгованості, не відвідав установу Банку. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.04.2023 у справі № 910/4518/16 зазначено: користування кредитом - це можливість позичальника за плату правомірно не повертати кредитору борг (кредит) протягом певного періоду часу, погодженого сторонами кредитного договору. Припис абзацу другого ч. 1 ст. 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Боржник не звільняється від зобов`язань зі сплати нарахованих у межах строку кредитування, зокрема до пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, процентів за користування кредитом. Установлений кредитним договором строк кредитування лише визначає часові межі, в яких проценти за користування кредитом можуть нараховуватись, не скасовуючи при цьому обов`язок боржника щодо їх сплати. Отже, якщо позичальник прострочив виконання зобов`язання з повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом, сплив строку кредитування чи пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту не може бути підставою для невиконання такого зобов`язання. Зазначене також є підставою для відповідальності позичальника за порушення грошового зобов`язання. Отже, у спірних правовідносинах позивач діяв виключно в межах умов кредитного договору та чинного законодавства України в сфері регулювання договірних відносин. З урахуванням наведених доводів позивач просить суд позов задовольнити.
Відзив на позовну заяву від відповідача 2 до суду не надходив, як і будь-яких процесуальних клопотань чи заяв до суду від відповідача 2 не надходило.
Згідно ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Розглянувши зібрані у справі письмові докази у їх сукупності, суд 

УСТАНОВИВ

09.02.2022 між Акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» (Банк, позивач у справі) та Фізичною особою-підприємцем Голяком Володимиром Йосиповичем (Позичальник, відповідач 1 у справі) укладений Договір кредитної лінії № 1224 (надалі - Договір) за державною програмою «Доступні кредити 5-7-9 %» та частково забезпечений гарантією держави, в рамках Порядку надання державних гарантій на портфельній основі у 2021 році, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 № 723 (надалі - Порядок) та укладеного між Міністерством фінансів України та АТ «Ощадбанк» Договору про надання державної гарантії на портфельній основі № 13110-05/560 від 03.12.2021 зі змінами в редакції Додаткового договору № 13110-05/560-5 від 31.03.2023 (надалі - Договір гарантії).
З безкоштовного запиту з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань на офіційному сайті Міністерства юстиції України: https://usr.minjust.gov.ua вбачається, що 01.05.2025 здійснено державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця Голяка Володимира Йосиповича на підставі власного рішення, про що здійснено відповідний запис № 20009800600080014089 від 01.05.2025 в Реєстрі.
За змістом статей 51, 52, 598-609 ЦК України, статті 46 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» однією з особливостей підстав припинення зобов`язань для фізичної особи-підприємця є те, що у випадку припинення суб`єкта підприємницької діяльності - фізичної особи (виключення з реєстру суб`єктів підприємницької діяльності) її зобов`язання за укладеними договорами не припиняються, а залишаються за нею як фізичною особою, оскільки фізична особа не перестає існувати. ФОП відповідає за своїми зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном. (Правова позиція, викладена в постановах Верховного Суду від 13.02.2019 № 910/8729/18, від 05.06.2019 № 904/1083/18, від 09.10.2019 № 127/23144/18)
Відповідно до пунктів 2.1, 3.1, З.2, 3.8 Договору Банк зобов`язався надати, а Позичальник - отримати, належним чином використати та повернути в передбачені цим Договором строки кредит та сплатити проценти за користування кредитом, комісійні винагороди та інші платежі в порядку та на умовах, визначених цим Договором. Кредит надається Позичальнику на поповнення оборотного капіталу у вигляді відновлювальної кредитної лінії з максимальним лімітом кредитування в розмірі 1 000 000 грн. та з остаточним терміном повернення кредиту не пізніше 08.02.2025.
У пункті 3.3. Договору сторони погодили збільшення/зменшення діючого ліміту кредитування в строки згідно з наступним графіком:
- До 07.09.2024 – 1 000 000,00 грн.;
- 08.09.2024-07.10.2024 – 833 333,00 грн.;
- 08.10.2024 – 07.11.2024 – 666 666,00 грн.;
- 08.11.2024 – 07.12.2024 – 499 999,00 грн.;
- 08.12.2024 – 07.01.2024 – 333 332,00 грн.;
- 08.01.2025 – 08.02.2025 – 166 665,00 грн.
Кредит надається траншами в порядку та на умовах, передбачених Договором, з рахунку для обліку основної суми боргу в безготівковому порядку на поточний рахунок Позичальника НОМЕР_1 , відкритий в Банку. (п., п. 1.20, 3.9 Договору)
Пунктом 3.11 Договору встановлено, що з метою дотримання діючого ліміту кредитування згідно з умовами цього Дговору, Позичальник зобов`язаний не пізніше першого банківського дня наступного періоду здійснити погашення основної суми боргу у сумі, що буде необхідною для дотримання діючого ліміту кредитування на такий наступний період. У разі, якщо діючий ліміт кредитування буде вичерпано, Позичальник має право отримати наступний транш у межах діючого ліміту кредитування лише за умови погашення основної суми боргу (частково або в повному обсязі) за цим договором. Також Позичальник зобов`язався здійснити погашення основної суми боргу за кожним траншем не пізніше ніж на 365 календарний день з моменту отримання траншу незалежно від розміру діючого ліміту кредитування, що встановлений на окремий банківський день згідно з п. 3.3 цього Договору.
Відповідно до підпункту 3.5.1 Договору за користування кредитом Позичальник зобов`язаний забезпечити своєчасну та в належному розмірі сплату процентів за процентною ставкою, яка є змінюваною, розмір якої розраховується та встановлюється на відповідний період кредитування за цим договором із застосуванням формули:
БПС = Індекс UIRD (3m) + Маржа, де:
БПС - розмір Базової процентної ставки у процентах річних, який розраховується та встановлюється на відповідний період кредитування за цим договором;
Індекс (3m) - Український індекс ставок за депозитами фізичних осіб;
Маржа - доданок, який виражений у процентах, що становить 7 (сім) процентів.
Відповідно до пп. 3.5.2 Договору на момент укладення Договору, з урахуванням визначеного на таку дату індексу UIRD (3m) та із застосуванням формули, передбаченої пп. 3.5.1. цього договору, розмір базової процентної ставки становить 14,63 процентів річних, який підлягає застосуванню для визначення зобов`язання Позичальника зі сплати процентів до моменту першого перегляду (зміни) розміру такої процентної ставки у відповідності до пп. 3.5.3 цього Договору.
Загальний порядок нарахування та сплати процентів визначений у пунктах 3.5, 3.16 Договору.
Умовами пункту 3.6 Договору також встановлений особливий порядок виконання Позичальником зобов`язання щодо своєчасної сплати процентів. Приймаючи до уваги умови Порядку, користуючись принципом свободи договору та керуючись частиною 2 статті 526 ЦК України, сторони дійшли згоди, що за умови дотримання Позичальником умов програми та належного виконання ним умов цього договору (в частині вчасного повернення суми кредиту, її частини та/або вчасної сплати суми процентів її частини), в межах періоду відповідності програмі, Позичальнику встановлюється особливий порядок виконання зобов`язання щодо своєчасності сплати процентів (за умови відсутності обставин та/або порушень умов договору кредитної лінії, які виключають можливість застосування такого особливого порядку), а саме:
- протягом періоду повної компенсації процентів, сплата процентів за договором кредитної лінії в розмірі базової процентної ставки здійснюється Фондом розвитку підприємництва (далі - Фонд) в повному обсязі у зв`язку з наданням Позичальнику компенсації (у випадку отримання Позичальником права на таку компенсацію) шляхом списання Банком коштів в повній необхідній сумі з рахунку ескроу на рахунок, визначений у пункті 3.19. Договору;
- протягом періоду часткової компенсації процентів, Позичальник самостійно (за власні кошти) сплачує нараховані за договором кредитної лінії проценти в розмірі компенсаційної процентної ставки, яка з урахуванням умов програми становить 3 (три цілих) процента річних;
- решта нарахованих процентів в розмірі КЧП, яка розраховується як різниця між базовою процентною ставкою та компенсаційною процентною ставкою, що сплачується Фондом у зв`язку з наданням Позичальником компенсації (у випадку отримання Позичальником права на таку компенсацію) шляхом списання Банком коштів в повній необхідній сумі з рахунку ескроу на рахунок, визначений в пункті 3.19. Договору, або позичальником у випадках та у строки визначені Договором.
Відповідно до пунктів 3.16, 3.19 Договору Позичальник зобов`язаний забезпечити своєчасну сплату Банку процентів в порядку та розмірах, визначених цим Договором.
З метою виконання зобов`язання Позичальник здійснює перерахування коштів для погашення заборгованості за цим Договором з використанням рахунку №UA333139570000037391000104263, (код банку 313957) та Банк зараховує зазначені кошти з вказаного рахунку на рахунок для обліку заборгованості Позичальника за відповідним зобов`язанням.
З урахуванням умов програми призупиняється надання компенсації Позичальнику, якщо він допустить прострочення більше ніж на 15 календарних днів виконання зобов`язань зі сплати процентів (їх частини) та/або з повернення кредиту (його частини), або з інших підстав, які передбачені або будуть передбачені умовами програми. (підпункт 3.18.1 Договору)
Відповідно до п. 3.7 Договору Позичальник сплачує Банку:
- комісійну винагороду за надання кредиту в розмірі 0,5 % від суми максимального ліміту кредитування в день укладання договору;
- комісійну винагороду за обслуговування кредиту в розмірі 0,83 % від суми максимального ліміту кредитування в день укладання договору.
За умовами пп. 4.3.1 Договору Позичальник зобов`язаний належним чином виконувати всі умови цього Договору та взяті на себе за цим Договором зобов`язання, а також зобов`язання за іншими договорами, укладеними з Банком.
У відповідності до пп. 4.3.2 Договору Позичальник зобов`язався також у випадку неналежного виконання взятих на себе зобов`язань за цим Договором на першу вимогу Банку сплатити штрафні санкції, як це передбачено в цьому Договорі, а також у повному обсязі всі інші платежі та відшкодувати завдані збитки.
Відповідно до п 2.7. Додаткового договору № 1 до Договору кредитної лінії № 1224 від 09.02.2022 встановлено, що в доповнення до інших комісійних винагород Позичальник сплачує Банку комісійну винагороду за здійснення Банком операції з управління за кредитом, що пов`язана з отриманням Гарантії. Сплата комісійної винагороди здійснюється в розмірі 0,001 % річних, яка нараховується щомісячно на діючий ліміт кредитування, помножений на ставку індивідуальної гарантії, станом на останній банківський день кожного місяця/останній банківський день користування Позичальником кредитними коштами протягом строку включення кредитної операції до Портфеля кредитів, що розраховується щомісячно за методом 30/360. Сплата комісійної винагороди здійснюється щомісячно не пізніше 15 числа місяця, наступного за звітним.
З метою забезпечення належного виконання Позичальником зобов`язань за Договором кредитної лінії, між АТ «Ощадбанк» та ОСОБА_2 , яка є дружиною ОСОБА_1 , (Поручитель, відповідач 2 у справі) укладений Договір поруки № 1 від 09.02.2022 (надалі - Договір поруки).
Згідно з умовами п. 2.1 Договору поруки Поручитель безумовно, безвідклично та безоплатно зобов`язався відповідати перед Кредитором солідарно з Боржником за виконання в повному обсязі зобов`язання за Договором кредитної лінії № 1224 від 09.02.2022, з усіма додатковими договорами, угодами, додатками, змінами та доповненнями до нього, які чинні на момент укладення цього Договору та можуть бути укладені після його укладання, у т.ч. того, що виникне у майбутньому відповідно до умов Кредитного договору.
Згідно статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором Боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання Боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.
Відповідно до статті 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які за одним чи за декількома договорами поруки поручилися перед кредитором за виконання боржником одного і того самого зобов`язання, є солідарними боржниками і відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.
Пунктом 2.2 Договору поруки встановлено, що Поручитель відповідає перед Кредитором за виконання зобов`язання у тому ж обсязі, що і Боржник в порядку, визначеному Кредитним договором, у т. ч., але не виключно у разі повного чи часткового невиконання Боржником зобов`язання, зокрема, щодо сплати процентів за користування кредитом та/або повернення частини кредиту.
Відповідно до пункту 2.4 Договору поруки обсяг зобов`язань Поручителя за цими договором не є фіксованою сумою і може збільшуватися або зменшуватися в залежності від виконання Боржником та/або Поручителем (на умовах, визначених цим Договором) зобов`язання за Кредитним договором, а також черговості направлення Кредитором отриманих грошових коштів в погашення зобов`язання.
Поручитель відповідає перед Кредитором за виконання Боржником зобов`язання, а також несе визначену законодавством відповідальність за порушення ним встановленого цим Договором грошового зобов`язання, в тому числі щодо сплати коштів за користування чужими грошовими коштами. (пункт 2.5. Договору поруки)
Пунктом 2.6. Договору поруки унормовано, що Поручитель погоджується та зобов`язується солідарно відповідати за виконання зобов`язання правонаступниками Боржника чи будь-якою іншою особою, на яку буде переведено борг за кредитним договором та/або яка буде визначена боржником за зобов`язанням відповідно до законодавства.
У випадку повного або часткового невиконання (неналежного виконання) Боржником зобов`язання в порядку та строки, встановлені Кредитним договором, Кредитор набуває права вимоги до Боржника і Поручителів щодо сплати заборгованості за порушеним зобов`язанням, а Поручитель та Боржник з моменту порушення Боржником зобов`язання відповідають перед Кредитором як солідарні боржники. (пп. 3.2.2 Договору поруки)
Підпунктом 3.2.3 Договору поруки встановлено, що Кредитор має право вимагати виконання зобов`язання за Кредитним договором на власний вибір, як від Боржника і Поручителя спільно, так від будь-кого з них окремо, причому як в повному обсязі, так і частково.
Порука на підставі цього Договору діє незалежно від інших способів виконання зобов`язання Боржника перед Кредитором за Кредитним договором. (пп. 3.2.6 Договору поруки).
З метою реалізації відповідно до умов цього Договору права вимоги до Поручителя Кредитор має право, але не зобов`язаний пред`явити (направити) Поручителю вимогу. (пп. 3.2.4 Договору поруки).
У випадку направлення кредитором Поручителю вимоги, Поручитель зобов`язується здійснити виконання порушеного зобов`язання протягом 10 календарних днів з дати направлення вимоги Кредитором та в обсязі, зазначеному у вимозі. Якщо Кредитор скористався своїм правом та направив Поручителю вимогу, остання є єдиним та достатнім доказом настання підстав для виконання Поручителем зобов`язання в розмірі, визначеному Кредитором у вимозі. Єдиною підставою для визначення Кредитором у вимозі розміру зобов`язання, що підлягає виконанню Поручителем, є дані аналітичного обліку та рахунки, що ведуться установою Кредитора для визначення грошових зобов`язань Боржника перед Кредитором за Кредитним договором. (підпункти 3.2.7 - 3.2.8 Договору поруки)
Відповідно до пп. 3.3.5 Договору поруки виконання зобов`язання здійснюється Поручителем шляхом переказу грошових коштів на рахунок Кредитора, визначений Кредитним договором для погашення заборгованості або у вимозі, направленої Кредитором відповідно до умов цього Договору.
Підпунктами 10.1.1, 10.1.2, 10.3.1 Договору поруки врегульовано наступне:
- до всіх правовідносин, пов`язаних з укладанням та виконанням цього Договору, застосовується строк позовної давності тривалістю 10 років;
- дія поруки за цим Договором для цілей застосування ч. 4 ст. 559 ЦК України становить 10 років з моменту підписання цього Договору сторонами та їх скріплення печатками сторін (за бажанням).
Окрім поруки, виконання Позичальником зобов`язання за Кредитним договором частково, згідно ставки індивідуальної гарантії в розмірі 50 % від суми кредиту, забезпечено гарантією держави.
Так, на підставі Закону України «Про Державний бюджет на 2021 рік», постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 № 723 «Деякі питання надання державних гарантій на портфельній основі», постанови Кабінету Міністрів України від 02.12.2021 № 1262 «Про надання державних гарантій на портфельній основі у 2021 році» (Постанова № 1262) в Україні запроваджена державна підтримка позичальників - суб`єктів господарювання у формі державних гарантій на портфельній основі.
Учасниками Програми надання державних гарантій на портфельній основі у 2021 році є:
- Агент - АТ «Державний експортно-імпортний банк України», що надає агентські, консультаційні та інші послуги відповідно до умов агентської угоди між гарантом та агентом та договору про надання державної гарантії на портфельній основі, який укладається між гарантом та банком-кредитором;
- Банки-кредитори - банки, відібрані на умовах, визначених Порядком № 723, перелік яких визначається рішенням Кабінету Міністрів України щодо надання державних гарантій на портфельній основі;
- Гарант - Кабінет Міністрів України, що діє від імені держави, в особі Міністра фінансів;
- Позичальники суб`єкти господарювання мікропідприємництва, малого та/або середнього підприємництва, визначені Господарським кодексом України, що отримують кредити від банків-кредиторів, часткове виконання боргових зобов`язань за якими забезпечується державними гарантіями на портфельній основі.
Кредит відповідача 1 включений АТ «Ощадбанк» до портфелю кредитів, зобов`язання за якими частково забезпечені гарантією, зі ставкою індивідуальної гарантії в розмірі 50 % від суми кредиту, та з метою виконання умов програми, 09.02.2022 Банк уклав з Позичальником Додатковий договір, в якому сторони доповнили Кредитний договір наступними положеннями:
- Позичальнику відомі, повністю зрозумілі умови надання гарантії, з якими він повністю погоджується та вважає їх прийнятними для себе (п. 2.2.1.2 Додаткового договору);
- Позичальник визнає та підтверджує, що у разі виконання Гарантом гарантійних зобов`язань перед Банком шляхом здійснення платежів за рахунок коштів державного бюджету у Позичальника з моменту такого виконання виникає прострочена заборгованість перед державою, а до держави переходять права кредитора та право вимагати від Позичальника погашення заборгованості у способи та згідно процедур, встановлених Порядком та Договором про надання Гарантії (п. 2.2.1.3 Додаткового договору);
- Позичальнику відомо, що на суму простроченої заборгованості Позичальника перед державою нараховується за кожен календарний день прострочення пеня у розмірі 120 % річної облікової ставки Національного банку України (п. 2.2.1.4 Додаткового договору);
- Позичальник визнає та підтверджує, що Банк у відповідності до норм Порядку та положень Договору про надання гарантії має всі повноваження стягувати прострочену заборгованість перед державою та застосовувати інші інструменти врегулювання заборгованості за Кредитом з метою погашення простроченої заборгованості Позичальника перед бюджетом та зобов`язань Позичальника зі сплати пені (п. 2.2.1.5 Додаткового договору);
- Позичальнику відомо, що грошові кошти, отримані від звернення стягнення на забезпечення або в результаті інших заходів щодо стягнення з Позичальника простроченої заборгованості, направляються, в тому числі в рахунок відшкодування (в порядку регресу) сплачених за Гарантією сум та нарахованої пені (п. 2.2.1.6 Додаткового договору);
- Позичальник підтверджує, що він проінформований про те, що протягом строку дії кредитного договору гарант може прийняти рішення виключити з будь-яких причин та на свій власний розсуд кредит з портфелю (зокрема, але не виключно у випадках невиконання зобов`язання чи порушення Позичальником умов або наданих ним гарантій, які визначені цим додатковим договором), що призведе до припинення дії гарантії в частині забезпечення нею виконання Позичальником зобов`язань за кредитним договором, про що Позичальник буде невідкладно проінформований Банком (підпункту 2.2.1.9 Додаткового договору).
На виконання умов пунктів 1.1, 2.1 Договору Банк надав Позичальнику кредит перерахувавши 1 000 000,00 грн. з рахунку Банку № НОМЕР_2 для обліку основного боргу за Договором на поточний рахунок Позичальника, відкритий в Банку для отримання кредитних коштів № НОМЕР_3 .
Підпунктом 3.11.1 Договору встановлено, що з метою дотримання діючого ліміту кредитування згідно з умовами цього Договору, Позичальник зобов`язаний не пізніше першого банківського дня наступного періоду здійснити погашення основної суми боргу у сумі, що буде необхідною для дотримання діючого ліміту кредитування на такий наступний період. У разі, якщо діючий ліміт кредитування буде вичерпано, Позичальник має право отримати наступний транш у межах діючого ліміту кредитування лише за умови погашення основної суми боргу (частково або в повному обсязі) за цим договором. Також Позичальник зобов`язався здійснити погашення основної суми боргу за кожним траншем не пізніше ніж на 365 календарний день з моменту отримання траншу незалежно від розміру діючого ліміту кредитування, що встановлений на окремий банківський день згідно з п. 3.3. цього договору.
У відповідності до п. 3.13 Договору Банк має право призупинити надання кредиту (траншу) або відмовитися від надання Позичальнику Кредиту (траншу) частково або в повному обсязі, відкликати Кредит, або вимагати дострокового повернення суми Кредиту (траншу) та сплати суми нарахованих процентів за користування Кредитом (траншу) (разом з будь - якими іншими нарахованими сумами, що підлягають сплаті за цим Договором, у тому числі, але не виключно, в наступних випадках: Позичальник вчасно не здійснив погашення Основної суми боргу або її частини, або не забезпечив сплату Процентів в порядку та способи визначені цим Договором та з урахуванням програми або не здійснив погашення будь - яких інших сум, які підлягають сплаті за цим Договором (пп. 3.13.2 Договору).
З 10.02.2023 Позичальником допущено прострочення зі сплати основного боргу, процентів за користування кредитом та комісійних винагород. Позичальник не здійснив плановий платіж та допустив прострочення заборгованості згідно з графіком платежів, яка залишилась несплаченою протягом 90 календарних днів поспіль, що призвело до настання гарантійного випадку в розумінні п. 2.7 Договору гарантії, внаслідок чого 10.02.2023 на рахунку Позичальника № НОМЕР_4 була відображена прострочена заборгованість.
Враховуючи неналежне виконання Позичальником умов Договору, зокрема, щодо погашення основної суми боргу, процентів за користування кредитом та комісії у встановлений п.,п. 3.11.1, 3.16 Договору строк, Банк скористався передбаченим пунктом 3.13 Договору правом на відкликання кредиту та 27.09.2023 направив Позичальнику (на адресу електронної пошти, яка вказана в Кредитному договорі як офіційний засіб зв`язку) вимогу № 10003-23/61283/2023 про відкликання кредиту, якою Позичальник повідомлявся про необхідність протягом 25 банківських днів з дати направлення Банком цієї вимоги, здійснити повернення всієї суми кредиту, платежів за нарахованими процентами за користування кредитом та комісії у загальній сумі 1 251 052,68 грн.
Вказана вимога позивача залишена Позичальником без відповіді та задоволення. 
У зв`язку із настанням гарантійного випадку, АТ «Ощадбанк» в порядку, передбаченому пунктами 2.7, 5.1 Договору гарантії звернувся до Гаранта (з копією Агенту) з вимогою № 98 від 06.12.2023 про сплату за гарантією суми в розмірі 500 000,00 грн., що складає 50 % від простроченої суми основного боргу за кредитом в розмірі 1 000 000,00 грн.
За результатами розгляду зазначеної вимоги, 02.01.2024 Гарант перерахував Банку суму у розмірі 500 000,00 грн. для відшкодування за кредитною операцією.
На виконання п. 6.1 Договору гарантії 03.01.2024 Банк спрямував отримані від Гаранта кошти у рахунок часткового погашення заборгованості за основним боргом та відобразив на рахунку № НОМЕР_5 виникнення простроченої заборгованості ФОП Голяка Володимира Йосиповича перед державою в сумі 500 000,00 грн.
Крім того, 12.07.2024 з рахунку відповідача 1 списано 1 097,66 грн. в рахунок погашення заборгованості перед державою, яка виникла 02.01.2024 внаслідок сплати Гарантом суми за гарантією.
В порушення пунктів 3.5, 3.6,3.7, 3.16 Договору кредитної лінії Позичальником не виконано своїх зобов`язань в частині щомісячної сплати процентів за користування кредитом, нарахованих АТ «Ощадбанк», внаслідок чого на рахунку НОМЕР_6 відображена прострочена заборгованість за даними платежами.
Підпунктом 2.2.1.3 Додаткового договору передбачено, що у разі виконання Гарантом гарантійних зобов`язань перед АТ «Ощадбанк» шляхом здійснення платежів за рахунок коштів державного бюджету у Позичальника з моменту такого виконання виникає прострочена заборгованість перед державою, а до держави переходять права кредитора та право вимагати від Позичальника погашення заборгованості у спосіб та згідно процедур встановлених Порядком та Договором гарантії.
22.05.2025 позивачем направлені відповідачам 1 і 2 (на адресу електронної пошти) повідомлення про виникнення з 02.01.2024 за Договором кредитної лінії № 1224 від 09.02.2022 простроченої заборгованості перед державою на суму 498 902,34 грн. та перехід до держави прав Кредитора за Договором кредитної лінії № 1224 від 09.02.2022 та Договором поруки № 1 від 09.02.2022 у розмірі частини обов`язку, що була виконана Гарантом, з вимогою погасити заборгованість у встановлений строк.
У визначений термін заборгованість за кредитом Позичальником та Поручителем не погашена.
Наведені обставини стали підставою для звернення банку до господарського суду з позовом у цій справі про стягнення солідарно з Позичальника та Поручителя заборгованість перед державою за Договором, яка виникла 02.01.2024 внаслідок сплати Гарантом суми за гарантією в розмірі 498 902,34 грн., яка обліковується на рахунку Банку №UА88005500604263.
Проаналізувавши матеріали та фактичні обставини справи, оцінивши надані письмові докази у їх сукупності, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного. 
Спірні правовідносини сторін та врегульовані кредитним договором.
Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, акти цивільного законодавства, органів державної влади тощо. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків може бути настання або ненастання певної події.
Згідно з ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно до ч., ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави («Позика»), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Статтями 525, 526 ЦК України, передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
За приписами ст. 510, частин 1, 2 ст. 512, ч. 1 ст. 516 ЦК України у зобов`язанні на стороні боржника або кредитора можуть бути одна або одночасно кілька осіб; кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином, а також в інших випадках, встановлених законом. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
В силу статей 599, 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання, або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.
Зі змісту статті 612 ЦК України слідує, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. (ст. 611 ЦК України)
Виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, порукою, гарантією. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання. (ст. 546 ЦК України)
Так, відповідно до ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.
Згідно з ст. 554 ЦК України, в разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.
Приписами ст. 543 ЦК України передбачено, що у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Кредитор, який одержав виконання обов`язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобов`язаними доти, доки їхній обов`язок не буде виконаний у повному обсязі. Солідарний боржник не має права висувати проти вимоги кредитора заперечення, що грунтуються на таких відносинах решти солідарних боржників з кредитором, у яких цей боржник не бере участі.
Отже, порука є спеціальним додатковим заходом майнового характеру, спрямованим на забезпечення виконання основного зобов`язання. Підставою для поруки є договір, що встановлює зобов`язальні правовідносини між особою, яка забезпечує виконання зобов`язання боржника, та кредитором боржника.
Враховуючи невиконання Позичальником своїх договірних зобов`язань, а також з огляду на вищевказані положення закону та умови Договору поруки, позивач вважає наявним у нього також права вимоги до Поручителів щодо погашення заборгованості, а у поручителя - виникнення солідарного з Позичальником обов`язку повернути суму заборгованості за Договором у повному обсязі.
Відповідно до частин 1, 3 ст. 17 Бюджетного кодексу України державні гарантії можуть надаватися виключно у межах і за напрямами, що визначені законом про Державний бюджет України. Державні гарантії надаються на умовах платності, строковості, а також забезпечення виконання зобов`язань у спосіб, передбачений законом.
У разі виконання державою гарантійних зобов`язань перед кредиторами шляхом здійснення платежів за рахунок коштів державного бюджету, у суб`єктів господарювання з моменту такого виконання виникає прострочена заборгованість перед державою за кредитами, залученими під державні гарантії, в обсязі фактичних витрат державного бюджету, а до держави переходять права кредитора та право вимагати від таких суб`єктів господарювання погашення заборгованості в установленому законом порядку (ч. 8 ст. 17 БК України).
При цьому прострочена заборгованість суб`єктів господарювання перед державою та перед банком-кредитором за кредитами, залученими під державну гарантію на портфельній основі, стягується банком-кредитором у порядку, встановленому законодавством щодо управління проблемними активами в банках України та відповідним правочином щодо надання державної гарантії на портфельній основі, з подальшим перерахуванням пропорційної частки в рахунок погашення заборгованості перед державою (ч. 9 ст. 17 БК України).
Статтею 6 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» передбачено аналогічні положення та установлено, що у 2021 році державні гарантії в обсязі до 88.671.562 тисяч гривень можуть надаватися за рішенням Кабінету Міністрів України до 40.000.000 тис. грн., погодженим з Комітетом Верховної Ради України з питань бюджету, для забезпечення часткового виконання боргових зобов`язань за портфелем кредитів банків-кредиторів, що надаються суб`єктам господарювання мікропідприємництва, малого та/або середнього підприємництва - резидентам України (в обсязі до 10.000.000 тис. грн.).
З огляду на вищевказане, Кабінет Міністрів України визначив умови, критерії, механізм надання фінансової державної підтримки за рахунок коштів державного бюджету за Програмою надання державних гарантій на портфельній основі у 2021 році, яку надає Міністерство фінансів України на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 № 723 «Деякі питання надання державних гарантій на портфельній основі у 2021 році» на рівні агента в особі акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» та банків-кредиторів, у формі державних гарантій та в обсязі, встановленому постановою Кабінету Міністрів України від 02.12.2021 № 1262 «Про надання державних гарантій на портфельній основі у 2021 році», на період з 23.12.2020 по 31.12.2025.
Постановою № 1262 АТ «Ощадбанк» включено до переліку банків-кредиторів за вищевказаною програмою з граничним обсягом надання у 2021 році державних гарантій на портфельній основі у розмірі 2 000 000 000 грн.
Відповідно до ст. 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність» та пунктів 1, 37, 45 Статуту акціонерного товариства «Державний ощадний банк», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.02.2003 №261, АТ «Ощадбанк» є державним банком, який має право надавати банківські та інші фінансові послуги, а також провадити інші види діяльності в національній та іноземній валюті. Банк має право здійснювати банківську діяльність на підставі банківської ліцензії шляхом надання банківських послуг та вчиняти будь-які правочини, необхідні для надання ним банківських та інших фінансових послуг та здійснення іншої діяльності.
Правочин щодо надання державної гарантії на портфельній основі між Міністерством фінансів України та АТ «Ощадбанк» оформлений шляхом укладення договору № 13110-05/560 від 03.12.2021 та визначає обсяг гарантійних зобов`язань та порядок їх виконання; права, обов`язки та відповідальність гаранта і кредитора; умови настання гарантійного випадку; строк здійснення виплат у разі настання гарантійного випадку; розмір та порядок сплати до державного бюджету плати за надання такої гарантії; порядок погашення заборгованості перед державою за виконання гарантійних зобов`язань.
У пунктах 39-40 вказаного Договору гарантії передбачено, що з метою реалізації зворотної вимоги (регресу) Гаранта до позичальника та на виконання статті 17 Бюджетного кодексу України та вимог, передбачених пунктами 38 і 40 цього договору, банк - кредитор, виступаючи на підставі Порядку та цього договору Банк - Кредитор, зобов`язується:
- застосувати інструменти врегулювання заборгованості (в тому числі за рахунок реалізації предмета забезпечення) за проблемним кредитом з метою погашення простроченої заборгованості перед бюджетом та зобов`язань позичальника зі сплати пені, нарахованої відповідно до п. 45 цього договору за таким проблемним кредитом; 
- здійснювати заходи щодо стягнення суми, сплаченої Гарантом, з усіма процесуальними правами, що надаються позивачу (крім права підпису заяви про повну або часткову відмову від заяви про порушення (відкриття) провадження у справі про банкрутство, підпису заяви про відмову від заяви з грошовими вимогами до боржника; підпису заяви про повне або часткове визнання позову, про повну або часткову відмову від позову, про зменшення розміру позовних вимог), в судах, а також органах нотаріату, органах державної виконавчої служби, з приватними виконавцями, арбітражними керуючими, адвокатами;
- перераховувати кошти, отримані внаслідок застосування інструментів врегулювання заборгованості за проблемним кредитом, на рахунок Гаранта в сумі, пропорційній ставці індивідуальної гарантії за таким проблемним кредитом, та зараховувати їх насамперед у рахунок погашення простроченої заборгованості перед бюджетом, у зв`язку з чим банк — кредитор робить відповідний бухгалтерський запис та зменшує заборгованість Позичальника перед державним бюджетом. 
Наведе вище у сукупності свідчить, що державна гарантія на портфельній основі як гарантійний механізм: 
1) передбачає безвідкличне та безумовне забезпечення виконання Позичальником частини зобов`язань за Кредитним договором, надане Гарантом на користь Банку у формі гарантії відповідно до умов Порядку № 723, в якості часткового покриття кредитного ризику Банку за кредитною операцією з Позичальником; 
2) в результаті здійснення Гарантом виплати суми за гарантією в обліку Банку відображено виникнення простроченої заборгованості Позичальника перед державою за кредитом, залученим під державну гарантію на портфельній основі на суму здійсненої Гарантом виплати за гарантією, а до держави (у розмірі частини обов`язку, що була виконана Гарантом) перейшли права кредитора та остання як Гарант має право зворотної вимоги (регресу) щодо повернення сплаченої суми; 
3) своє право зворотної вимоги (регресу) щодо повернення сплаченої за гарантією суми Гарант реалізував шляхом наділення Банку повноваженнями на стягнення простроченої заборгованості перед державою та перед Банком за кредитом, залученим під державну гарантію на портфельній основі, з подальшим її розподілом між Гарантом та Банком пропорційно ставці гарантії.
Повноваження АТ «Ощадбанк» щодо солідарного стягнення з відповідачів 1 і 2 простроченої заборгованості перед державою за Договором відповідають закону, актам Кабінету Міністрів України, договору про надання державної гарантії на портфельній основі та статутній діяльності АТ «Ощадбанк».
Враховуючи невиконання Позичальником/Поручителями своїх договірних зобов`язань перед державою, а також з огляду на вищевказані положення законодавства та умови Додаткового договору, у Позивача виникло право вимагати погашення заборгованості за Договором з вищевказаних правових підстав.
Як свідчать матеріали справи, Банк неодноразово направляв на адресу Позичальника – ОСОБА_1 та Поручителя – ОСОБА_2 відповідні листи (повідомлення/вимоги) про виникнення з 02.01.2024 за Договором кредитної лінії № 1224 від 09.02.2022 простроченої заборгованості перед державою на суму 498 902,34 грн. та перехід до держави прав кредитора за Договором кредитної лінії № 1224 від 09.02.2022 та Договором поруки № 1 від 09.02.2022 (у розмірі частини обов`язку, що була виконана гарантом) та вимагав погашення заборгованості у встановлений строк. Зазначені листи направлялися на електронну адресу відповідачів 1 і 2, зазначену у договорі Кредитної лінії № 1224 від 09.02.2022 як офіційний засіб зв`язку, однак залишені останніми без задоволення.
На тимчасово окупованих територіях не функціонують поштові відділення та відповідно не здійснюється доставляння поштової кореспонденції.
Пунктом 3.2.4 Договорів поруки передбачено право вимоги Кредитора до Поручителя, а не обов`язок пред`явити (направити) претензію.
Враховуючи, що місцезнаходження позичальника та поручителів є окупованою територією, на якій не функціонують відділення пошти, Банк надіслав вимоги про виконання зобов`язання, забезпеченого порукою, електронною поштою.
Позовні вимоги в даній справі є однорідними та нерозривно пов`язаними з обов`язком належного виконання основного зобов`язання за Договором. Тому ефективний судовий захист прав та інтересів позивача є можливим за умови розгляду цього спору в межах однієї справи одним судом. Такий розгляд впливає, зокрема, і на ефективність виконання відповідного рішення суду із забезпеченням прав усіх учасників відповідних відносин.
Захист прав кредитора у справі за його позовом до боржника і поручителя у межах одного виду судочинства є більш прогнозованим і відповідає принципу правової визначеності, оскільки не допускає роз`єднання вимог кредитора до сторін солідарного зобов`язання залежно від суб`єктного складу останнього.
На момент розгляду справи ні Позичальник, ні Поручитель заборгованість перед державою за Договором кредитної лінії № 1224 від 09.02.2022 не сплатили, відповідних доказів суду не надали.
За таких обставин, суд дійшов висновку про правомірність вимог позивача в частині солідарного стягнення з відповідачів 1 і 2 заявленої заборгованості. 
Стосовно посилань відповідача 1 на наявність форс-мажорних обставин (військова агресія Російської Федерації проти України, введення в Україні воєнного стану) як на неможливість виконання грошових зобов`язань за Договором кредитної лінії № 1224 від 09.02.2022 суд зауважує на наступне. 
Статтею 617 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.
Згідно з частиною 2 статті 141 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» військові дії вважаються форс-мажорними обставинами, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору.
Форс-мажор, або ж обставини непереборної сили, – це надзвичайні та невідворотні обставини, настання яких призвело до об`єктивної неможливості виконати зобов`язання. При цьому закон звільняє від відповідальності за порушення зобов`язань, якщо воно стало саме наслідком форс-мажору. 
Отже, визначення форс-мажору передбачає, що сам по собі воєнний стан не може бути автоматично форс-мажором, для визнання його таким обов`язково щоб він безпосередньо спричинив неможливість виконати те чи інше договірне зобов`язання.
Таким чином, ознаками форс-мажорних обставин є наступні: вони не залежать від волі учасників цивільних (господарських) відносин; мають надзвичайний характер; є невідворотними; унеможливлюють виконання зобов`язань за даних умов здійснення господарської діяльності.
Господарський суд наголошує, що форс-мажор (у даному випадку – військова агресія проти України) повинен бути у причинному зв`язку з негативними наслідками для підприємницької діяльності.
Сторона, яка посилається на вищезгадані обставини, повинна довести, що саме введення воєнного стану призвело до унеможливлення виконання конкретних зобов`язань за договором.
Ключовою ознакою форс-мажору є причинно-наслідковий зв`язок між форс-мажорними обставинами та неможливістю виконати конкретне зобов`язання. Іншими словами, сама по собі війська агресія Російської Федерації проти України не може автоматично означати звільнення від виконання будь-ким в Україні будь-яких зобов`язань, незалежно від того, існує реальна можливість їх виконати чи ні.
Війна як обставина непереборної сили звільняє від відповідальності лише у разі, якщо саме внаслідок пов`язаних із нею обставин юридична чи фізична особа не може виконати ті чи інші зобов`язання. 
Вище наведене у сукупності дає підстави для висновку, що форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості виконання зобов`язання, повинна довести наявність таких обставин не тільки самих по собі, але й те, що ці обставини були форс-мажорними саме для цього конкретного випадку виконання господарського зобов`язання.
Доведення наявності непереборної сили покладається на особу, яка порушила зобов`язання. Саме вона має подавати відповідні докази в разі виникнення спору.
Аналогічна правова позиція наведена в постанові Верховного Суду від 30.05.2022 у справі № 922/2475/21.
Підсумовуючи викладене суд зауважує, що форс-мажор не звільняє від обов`язку виконати зобов`язання, він звільняє виключно від відповідальності за невиконання зобов`язання (неустойка у формі штрафу та пені, відшкодування збитків). 
У даному випадку відповідачами 1 і 2 не надано доказів отримання відповідних підтверджуючих документів про виникнення форс-мажору та, як наслідок, неможливість своєчасного і повного виконання грошових зобов`язань за Договором кредитної лінії № 1224 від 09.02.2022з моменту початку збройної агресії Російської Федерації.
Також суд звертає увагу, що, введення на території України режиму воєнного стану є загальновідомою обставиною, проте всі громадяни та підприємства, установи та організації України знаходяться в однаковому становищі, тому позивач у справі також знаходиться в несприятливому економічному становищі, а отже правомірно очікує на отримання коштів за Договором кредитної лінії № 1224 від 09.02.2022.
Отже, позовні вимоги щодо стягнення 498 902,34 грн. простроченої заборгованості перед державою за Договором кредитної лінії № 1224 від 09.02.2022 є обґрунтованими, доведеними та підлягають задоволенню судом.
Згідно зі статтею 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Відповідно до частини першої статті 74 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять до предмета доказування.
Необхідність доводити обставини, на які учасник справи посилається як на підставу своїх вимог і заперечень в господарському процесі, є складовою обов`язку сприяти всебічному, повному та об`єктивному встановленню усіх обставин справи, що передбачає, зокрема, подання належних доказів, тобто таких, що підтверджують обставини, які входять у предмет доказування у справі, з відповідним посиланням на те, які обставини цей доказ підтверджує.
При цьому, одним з основних принципів господарського судочинства є принцип змагальності.
Названий принцип полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається на підтвердження чи заперечення вимог.
Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (близька за змістом правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 20.08.2020 у справі № 914/1680/18).
Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Вимоги, як і заперечення на них, за загальним правилом обґрунтовуються певними обставинами та відповідними доказами, які підлягають дослідженню, зокрема, перевірці та аналізу. Все це має бути проаналізовано судом як у сукупності (в цілому), так і кожен доказ окремо, та відображено у судовому рішенні.
Позивач надав всі необхідні докази в обґрунтування позовних вимог.
Доводи відповідача 1, надані в обґрунтування заперечень на позов, судом визнані безпідставними та необґрунтованими. 
На підставі викладеного, позовні вимоги задовольняються повністю. 
Згідно зі ст. 129 ГПК України судові витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідачів 1 і 2 порівну, оскільки спір доведено до суду з їх вини. 
При цьому суд враховує, що згідно усталеної судової практики у разі якщо позов майнового характеру задоволено солідарно за рахунок двох і більше відповідачів, то судові витрати розподіляються між відповідачами порівну. Солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено. 
Керуючись ст., ст. 123, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ

1. Позов Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України, м. Київ в особі філії – Запорізького обласного управління Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», м. Запоріжжя до фізичної особи-підприємця Голяка Володимира Йосиповича, с. Охримівка Якимівського району Запорізької області і до ОСОБА_2 , м. Мелітополь Запорізької області про стягнення з відповідачів солідарно 498 902,34 грн. простроченої заборгованості перед державою задовольнити повністю.
2. Стягнути з Голяка Володимира Йосиповича, (адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ; адреса фактичної реєстрації ВПО: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», (01001, м. Київ, вул. Госпітальна, буд. 12-г, ідентифікаційний код юридичної особи 00032129) в особі філії – Запорізького обласного управління Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», (69063, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 48, код ЄДРПОУ 02760363, на рахунок № НОМЕР_8 в АТ «Ощадбанк») 498 902 (чотириста дев`яносто вісім тисяч дев`ятсот дві) грн. 34 коп. прострочену заборгованість перед державою за Договором кредитної лінії № 1224 від 09.02.2022, укладеним між фізичною особою-підприємцем Голяком Володимиром Йосиповичем та Акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі філії - Запорізького обласного управління АТ «Ощадбанк», та залученим під державну гарантію на портфельній основі солідарно з  ОСОБА_2 , (адреса фактичної реєстрації: АДРЕСА_3 ; адреса фактичної реєстрації ВПО: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ). Видати наказ. 
3. Стягнути з Голяк Карини Сергіївни, (адреса фактичної реєстрації: АДРЕСА_3 ; адреса фактичної реєстрації ВПО: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ) на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», (01001, м. Київ, вул. Госпітальна, буд. 12-г, ідентифікаційний код юридичної особи 00032129) в особі філії – Запорізького обласного управління Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», (69063, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 48, код ЄДРПОУ 02760363, на рахунок № НОМЕР_8 в АТ «Ощадбанк») 498 902 (чотириста дев`яносто вісім тисяч дев`ятсот дві) грн. 34 коп. прострочену заборгованість перед державою за Договором кредитної лінії № 1224 від 09.02.2022, укладеним між фізичною особою-підприємцем Голяком Володимиром Йосиповичем та Акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі філії - Запорізького обласного управління АТ «Ощадбанк», та залученим під державну гарантію на портфельній основі солідарно з  ОСОБА_1 , (адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ; адреса фактичної реєстрації ВПО: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ). Видати наказ. 
4. Стягнути з Голяка Володимира Йосиповича, (адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ; адреса фактичної реєстрації ВПО: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», (01001, м. Київ, вул. Госпітальна, буд. 12-г, ідентифікаційний код юридичної особи 00032129) в особі філії – Запорізького обласного управління Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», (69063, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 48, код ЄДРПОУ 02760363, на рахунок № НОМЕР_8 в АТ «Ощадбанк») 3 741 (три тисячі сімсот сорок одну) грн. 77 коп. судового збору. Видати наказ. 
5. Стягнути з Голяк Карини Сергіївни, (адреса фактичної реєстрації: АДРЕСА_3 ; адреса фактичної реєстрації ВПО: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ) на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», (01001, м. Київ, вул. Госпітальна, буд. 12-г, ідентифікаційний код юридичної особи 00032129) в особі філії – Запорізького обласного управління Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», (69063, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 48, код ЄДРПОУ 02760363, на рахунок № НОМЕР_8 в АТ «Ощадбанк») 3 741 (три тисячі сімсот сорок одну) грн. 77 коп. судового збору. Видати наказ. 
Повне рішення оформлено і підписано у відповідності до вимог ст. ст. 240, 241 ГПК України « 02» березня 2026 р.

Суддя Н.Г. Зінченко

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Центрального апеляційного господарського суду через господарський суд Запорізької області, а у разі проголошення вступної та резолютивної частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішенн