Справа №686/21123/25 2-а/760/450/26	

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 березня 2026 року м. Київ
Солом`янський районний суд м. Києва у складі головуючого судді Верещінської І.В., за участю секретаря судового засідання Негари А., розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, третя особа: Управління патрульної поліції у Хмельницькій області про визнання постанови у справі про адміністративне правопорушення протиправною та її скасування,
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 (надалі за текстом - позивач) звернувся в суд із позовом до Департаменту патрульної поліції (надалі за текстом - відповідач), третя особа: Управління патрульної поліції у Хмельницькій області у якому просить суд скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії EНА № 5221790 від 14.07.2025, винесеної поліцейським 2 взводу 1 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції у Хмельницькій області Департаменту патрульної поліції Басько А.О., згідно якої позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП у виді штрафу у розмірі 340 грн. за порушення п. 12.9 б. ПДР України, та закрити провадження вказаної адміністративної справи.
В обґрунтування позову зазначив, що 14 липня 2025 року на трасі НО3 Житомир Чернівці позивача зупинили представники відповідача. Проте, розгляд справи у відповідності до вимог чинного законодавства не здійснювався. Проігнорованим, також залишилось те, що поліцейський тримав засіб для вимірювання у руці, хоча засіб повинен був бути встановлений стаціонарно. Оскаржуваною постановою з позивача безпідставно стягується штраф, що порушує його права і свободи, честь і гідність, завдає моральної та матеріальної шкоди, у зв`язку з чим останній звернувся до суду з даним позовом.
Ухвалою суду від 15.10.2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
31 жовтня 2025 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому зазначив, що у даній справі інспектор діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією, КУпАП та чинним законодавством України. Зазначає, що під час несення служби, екіпажем патрульної поліції за допомогою лазерного вимірювача швидкості LTI 20/20 TruCam ІІ (серійний номер ТС008383) було виявлено правопорушення Правил дорожнього руху, а саме, водій транспортного засобу Toyota Camry, д.н.з. НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю 81 км/год при цьому перевищив максимально допустиму швидкість на 31 км/год., чим порушив п. 12.9 б ПДР України. Встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення, а саме порушення вимог п. 12.9б ПДР України, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП, поліцейським було винесено оскаржувану постанову та накладено стягнення на правопорушника в розмірі 340 грн. Вимірювання швидкості руху за допомогою приладу із фото та відео фіксації TruCam, який знаходився в руках працівника поліції є необґрунтованим та спростовується інформацією ДП «Укрметртестстандарт», відповідно до якої лазерний вимірювач TruCam відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, тобто конструктивно створений для утримування в руках під час вимірювань. Просить у позові відмовити у повному обсязі.
Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі не викликались.
Відповідно до ч. 1 ст. 269 КАС України у справах, визначених статтями 263-277, 280-283, 285-289 цього Кодексу, заявами по суті справи є позовна заява та відзив на позовну заяву (відзив).
На підставі ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Судом встановлено, що 14 липня 2025 року поліцейським поліцейським 2 взводу 1 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції у Хмельницькій області Департаменту патрульної поліції Басько А.О. винесено постанову серія EНА № 5221790 від 14.07.2025 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 гривень, за порушення п. 12.9б ПДР України.
Як вбачається з оскаржуваної постанови, 14 липня 2025 року о 15 год. 24 хв. На автодорозі Н-03 198 км 150 м, позивач керуючи транспортним засобом Toyota Camry, д.н.з. НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю 81 км/год при цьому перевищив максимально допустиму швидкість на 31 км/год., чим порушив п. 12.4 ПДР України, швидкість вимірювалася приладом LTI 20/20 TruCam ІІ (серійний номер ТС008383), за що передбачена адміністративна відповідальність ч. 1 ст. 122 КУпАП.
Відповідно до ч. 1 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно до п. 12.9б ПДР, водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4, 12.5, 12.6 та 12.7. на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31 або на транспортному засобі на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпунку «й» пункту 30.3 цих правил.
Частинами 1 та 2 ст. 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.
Відповідно до ч. 1 ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Згідно ч. 1 ст. 8 КАС України усі учасники адміністративного процесу є рівними перед законом і судом.
Частинами 1 та 2 ст. 9 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до п. 8, 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань: у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання та регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.
Пунктами 1.3 та 1.9 Правила дорожнього руху встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Згідно зі ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Відповідно до ч. 1 ст.73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст.74 КАС України).
У відповідності до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі (ч. 2 ст. 77 КАС України).
Отже, обов`язок доказування в адміністративному судочинстві визначений статтею 77 КАС України розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову (постанова Верховного Суду від 14.03.2018 по справі №760/2846/17; постанова Верховного Суду від 14.02.2018 по справі№536/583/17).
З дослідженого фото та відео на DVD диску із записами приладу TruCАM ІІ LTI 20/20, серійний номер TC008383 вбачається, що позивач рухався на Toyota Camry, д.н.з. НОМЕР_1 з перевищенням встановленого обмеження швидкості руху.
Зі змісту відеозапису чітко вбачається порушення позивачем Правил дорожнього руху, оскільки його автомобіль рухався зі швидкістю 81 км/год. На відео та фото видно, як червона позначка фіксується на автомобілі позивача з відстані 311,7 м, тобто вимірює швидкість саме даного автомобіля.
Враховуючи вищенаведене, факт порушення позивачем ПДР та вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП є належно встановленим та підтверджується наявними у матеріалах справи доказами.
Згідно ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, передбачені ч. 1 ст. 122 КУпАП.
Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.
Згідно Наказу МВС України № 347 від 26.04.2017 «Про організацію виготовлення та видачі службових посвідчень Національної поліції України» службове посвідчення є офіційним документом, що посвідчує належність особи до Національної поліції, підтверджує її повноваження, встановлені законодавством України.
Згідно ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
При цьому, ст. 279 КУпАП зобов`язує працівника поліції роз`яснити водію його права та обов`язки.
Згідно положень ст. 258 КУпАП у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, зокрема передбачених ч. 1 ст. 122 КУпАП, уповноважена посадова особа на місці вчинення правопорушення виносить постанову. Положеннями КУпАП не передбачено можливість перенесення розгляду вказаної справи для надання правової допомоги.
За таких обставин, суд вважає, що поліцейський 2 взводу 1 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції у Хмельницькій області Департаменту патрульної поліції Басько А.О., приймаючи оскаржувану постанову, діяла в межах та спосіб, що передбачені чинним законодавством.
З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про необґрунтованість адміністративного позову, а оскаржувану постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення прийнятою на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Отже, постанова серії EНА № 5221790 від 14.07.2025, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення ч.1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн, винесена поліцейським 2 взводу 1 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції у Хмельницькій області Департаменту патрульної поліції Басько А.О. ґрунтується на вимогах закону, тому підстав для задоволення позову суд не знаходить.
На підставі викладеного, ст.ст. 7, 122, 222, 245, 251, 252, 258, 268, 278, 280, 283, 287, 288, 293 КУпАП, керуючись ст.ст. 2, 5, 6, 9, 72-78, 90, 94, 241-246, 257, 262, 286 КАС України, суд
В И Р І Ш И В :
У задоволенні позову ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, третя особа: Управління патрульної поліції у Хмельницькій області про визнання постанови у справі про адміністративне правопорушення протиправною та її скасування - відмовити.
Повне найменування сторін:
позивач - ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 );
відповідач - Департамент патрульної поліції (місцезнаходження: м. Київ, вул.. Федора Ернста, 3, код ЄДРПОУ 40108646);
третя особа - Управління патрульної поліції у Хмельницькій області (місцезнаходження: м. Хмельницький, вул. Коцюбинського, 35/2).
Рішення може бути оскаржено протягом десяти днів з дня його проголошення до Шостого апеляційного адміністративного суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.В. Верещінська