П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 квітня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 420/40384/25	

 	Головуючий в 1 інстанції: Попов В. Ф. Місце ухвалення рішення: м. Одеса	
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого – Лук`янчук О.В.
суддів – Бітова А.І.
– Ступакової І.Г.

розглянувши у порядку письмового провадження в місті Одеса адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 18 лютого 2026 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання протиправним та скасування наказу,-

В С Т А Н О В И Л А :
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Одеській області, в якому просить:
- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Одеській області від 14.11.2025 року № 2710 “Про застосування дисциплінарних стягнень до поліцейських БПОП(С) ГУНП в Одеській області”, в частині застосування до лейтенанта поліції ОСОБА_1 , інспектора взводу № 1 роти № 1 батальйону поліції особливого призначення (стрілецький) ГУНП в Одеській області, дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції;
- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Одеській області від 19.11.2025 року № 1485 о/с, яким лейтенанта поліції ОСОБА_1 , інспектора взводу № 1 роти № 1 батальйону поліції особливого призначення (стрілецький) ГУНП в Одеській області звільнено з 19.11.2025 року зі служби в поліції за п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію" (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України).
В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що підставою для видання наказу про дисциплінарне покарання слугував висновок службового розслідування відповідно до якого відмовився виконувати бойове завдання, чим порушив присягу. З такими висновками незгодний, оскільки результати проведеного службового розслідування не відповідають фактичним обставинам у вигляді стану здоров`я, яке не дозволяло виконувати бойове завдання, що підтверджується медичними документами та свідчить про відсутність в винної поведінки. Позивач вважає оскаржувані накази протиправними та такими, що підлягають скасуванню, у зв`язку з чим звернувся до суду з даним позовом. 
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 18 лютого 2026 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання протиправним та скасування наказів від 14.11.2025 року № 2710 “Про застосування дисциплінарних стягнень до поліцейських БПОП(С) ГУНП в Одеській області”, від 19.11.2025 року № 1485 о/с відмовлено повністю. 
Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій зазначає про порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, а тому просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що відповідач звільнив позивача зі служби в поліції в порядку виконання дисциплінарного стягнення, без проходження Військо-лікарської комісії для встановлення його придатності до служби в підрозділах спеціального призначення, до яких відноситься Батальйон поліції особливого призначення ГУНП в Одеській області, в якому позивач проходив службу до звільнення.
Вказує, що стан здоров`я ОСОБА_1 та відмова командування у належному медичному лікуванні позивача (відмова у задоволенні рапорту) стали підставою для невиконання ним бойового завдання 23.10.2025.
Відповідно до консультативного висновку нейрохірурга ОСОБА_2 від 17.09.2025 року КНП «Міська лікарня № 2» м.Краматорськ, ОСОБА_3 встановлений діагноз: хронічна вертеброгенна та диско генна попереково-крижова радіокулопатія з вторинними судинними розладами у вигляді судом, порушення чутливості, вираженим больовим, м`язово-тонічним, корінцевим синдромами, порушенням статико-дінамічної функції хребта в ст.. тривалого загострення. Консервативне лікування без позитивного результату. Рекомендоване оперативне лікування в спеціалізованих стаціонарних умовах. 19.09.2025 року ОСОБА_4 звернувся з рапортом до командиру зведеного загону ДПД НПУ (копія рапорту додається) з проханням направлення його на лікування, але рапорт був залишений без задоволення.
Не направлення ОСОБА_1 для проходження ВЛК відповідачем після отримання ОСОБА_1 поранення (контузії) не може ставитись в провину позивачу, оскільки є прямим обов`язком відповідача, який він не виконав.
Зі своїми обов`язками по охороні складів озброєння та речового майна позивач справлявся, не зважаючи на стан здоров`я, але виконання бойового завдання на лінії бойового зіткнення вимагало від нього великих фізичних та моральних зусиль, які він не мав можливості витримати за станом здоров`я. Він був би додатковим тягарем для свого напарника майора поліції ОСОБА_5 .
Звертає увагу, що підставою для накладення дисциплінарного стягнення є виключно фактичні дані, що свідчать про реальну наявність у діях поліцейського ознак дисциплінарного проступку, зокрема протиправної поведінки, шкідливих наслідків та причинного зв`язку між ним і дією (бездіяльністю) порушника дисципліни.
Враховуючи стан здоров`я позивача після отримання 22.07.2025 року контузії у вигляді МВТ (22.07.25), ЗЧМТ, струс головного мозку, акубаротравма, яка загострила хронічні захворювання позивача, в діях ОСОБА_1 відсутні докази наявності винної поведінки, що є необхідною та обов`язковою ознакою порушення ним службової дисципліни
Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного. 
Судом першої інстанції встановлено, що Згідно листа НПУ від 06.08.2025 № 7292, наказів ГУНП в Одеській області від 07.08.2025 № 1323 ДСК, від 13.09.2025 № 1602 ДСК, від 02.10.2025 № 1747 ДСК окремих працівників БПОП(С) ГУНП в Одеській області, зокрема ОСОБА_1 відряджено до складу угрупування військ (сил) “ ІНФОРМАЦІЯ_1 ” в підпорядкування командиру зведених підрозділів ДПОП ОШБ НПУ “ЛЮТЬ”, які відповідно до бойового розпорядження Головнокомандувача ЗСУ від 28.12.2024 № 26499 ДПУ-3 – ЛОЗОВА виконують бойові (спеціальні) завдання та спеціальні операції з відсічі і стримування збройної агресії російської федерації проти України, в межах взаємодії підрозділів Національної поліції України із Збройними Силами України та іншими складовими сектору безпеки і оборони держави.
23.10.2025 о 16:25 до поліцейських, в тому числі і ОСОБА_1 було доведено наказ командира ЗП ДПД НПУ підполковника поліції В. Юрова від 18.10.2025 № 1201 ДСК/ВС, що зафіксовано на відеозапис. ОСОБА_4 повідомив, що зміст наказу йому зрозумілий, однак через погіршення стану здоров`я не готовий до його виконання.
27.10.2025 наказом ГУНП в Одеській області № 2578 на підставі доповідної записки поданої 24.10.2025 р. командиром БПОП(С) ГУНП в області капітаном поліції ОСОБА_6 було призначене службове розслідування.
Згідно висновку службового розслідування, затвердженого 08 листопада 2025 року позивач своїми діями вчинив грубий дисциплінарний проступок, порушивши вимоги пунктів 1, 4 частини третьої статті 1, частини першої статті 5 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337-VIII, пунктів 1, 2 частини першої статті 18, частини першої статті 64 Закону України від 02.07.2015 № 580-VIII “Про Національну поліцію”. Дисциплінарною комісією ГУНП в області не встановлено обставин, що пом`якшують відповідальність лейтенанта поліції ОСОБА_7 . Разом з цим встановлено обставину, що обтяжує його відповідальність визначену пунктом 2 частини шостої статті 19 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, а саме вчинення дисциплінарного проступку повторно до зняття в установленому порядку попереднього стягнення. Як вбачається з послужного списку позивача, останній мав не зняте дисциплінарне стягнення, у вигляді попередження про неповну службову відповідність, що виразилось у невиконанні наказу командування зведеного підрозділу Департаменту превентивної діяльності НПУ від 25.08.2025 № 925 ДСК/ ВС “Про виконання бойового (спеціального) завдання”.
14.11.2025 наказом ГУНП в Одеській області № 2710 “Про застосування дисциплінарних стягнень до поліцейських БПОП(С) ГУНП в Одеській області”, до ОСОБА_1 застосоване дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби. 
Наказом ГУНП в Одеській області по особовому складу № 1485 о/с від 19.11.2025 ОСОБА_1 було звільнено зі служби за п.6 ст. 77 Закону України “Про Національну поліцію” (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення).
Не погоджуючись із вказаними наказами, позивач звернувся з позовом до суду.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що зазначені позивачем причини невиконання наказу після його оголошення та під час службового розслідування, жодним чином не є такими, що звільняють його від відповідальності за такі дії, а тому прийшов до висновку, що відповідач правомірно зазначив про вчинення ОСОБА_8 дисциплінарного проступку – порушення Присяги, а з врахуванням його тяжкості, обставини за яких його вчинено, шкоду заподіяну авторитету поліції, відношення позивача до вчиненого порушення, характеристики, врахування попереднього стягнення, а також встановлення несумісності подальшого проходження позивачем служби в поліції, застосування дисциплінарного стягнення у виді звільнення з органів поліції є законним та обґрунтованим. 
Колегія суддів надаючи оцінку рішенню суду першої інстанції з урахуванням доводів апелянта виходить з наступного. 
У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України Указом Президента України від 24.02.2022 р. № 64/2022, затвердженим Законом України від 24.02.2022р. № 2102-ІХ, в Україні введено правовий режим воєнного стану (який продовжено Указами Президента України по теперішній час), а військовому командуванню разом Із МВС України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування доручено запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України «Про правовий режим воєнного стану» заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.
Згідно з наказом Національної поліції України від 23.02.2022 № 171, який видано на підставі Указу Президента України «Про введення надзвичайного стану в Україні», особовий склад органів, підрозділів та установ поліції на час дії правового режиму надзвичайного стану переведено на посилений варіант службової діяльності.
Після введення правового режиму воєнного стану поліцейські фактично усіх територіальних (у тому числі міжрегіональних) органів Національної поліції, усвідомлюючи свою високу відповідальність за виконання покладених на поліцію завдань із забезпечення публічної безпеки і порядку, охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави, які присягнули вірно служити Українському народові, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки, стали на захист Вітчизни та життя, здоров`я і благополуччя співвітчизників.
Частиною 1 ст.1 Закону України "Про Національну поліцію" (далі за текстом - Закон №580-VIII) встановлено, що Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.
Статтею 3 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.
Згідно з ч.1 ст.17 Закону №580-VIII поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.
Обов`язки поліцейського передбачені частиною 1 статті 18 цього ж Закону, зокрема: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; 3) поважати і не порушувати прав і свобод людини.
Статтею 19 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову, матеріальну та дисциплінарну відповідальність відповідно до Закону, а також з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України «Про оборону України» (далі - Закон № 1932-ХІІ).
Відповідно до статті 1 Закону України «Про оборону України» № 1932-ХІІ, бойові дії - форма застосування з`єднань, військових частин, підрозділів (Інших сил і засобів) ЗСУ, інших складових сил оборони, а також поліції особливого призначення Національної поліції України для вирішення бойових (спеціальних) завдань в операціях або самостійно під час відсічі збройної агресії проти України або ліквідації (нейтралізації) збройного конфлікту, виконання інших завдань із застосуванням будь-яких видів зброї (озброєння).
Оборона України базується на готовності та здатності органів державної влади, усіх складових сектору безпеки і оборони України, органів місцевого самоврядування, єдиної державної системи цивільного захисту, національної економіки до переведення, при необхідності, з мирного на воєнний стан та відсічі збройній агресії, ліквідації збройного конфлікту, а також готовності населення і території держави до оборони (частина перша статті 2 Закону № 1932-ХІІ).
Участь в обороні держави разом із Збройними Силами України беруть у межах своїх повноважень інші військові формування, утворені відповідно до законів України, Державна спеціальна служба транспорту, Державна служба спеціального зв`язку та захисту інформації України, а також відповідні правоохоронні органи (частина перша статті 12 Закону № 1932-ХІІ).
Відповідно до частини другої та четвертої статті 24 Закону України «Про Національну поліцію», у разі виникнення загрози державному суверенітету України та її територіальної цілісності, а також у ході відсічі збройної агресії проти України органи та підрозділи, що входять до системи поліції, відповідно до законодавства України беруть участь в обороні України, у виконанні завдань територіальної оборони, забезпеченні та здійсненні заходів правового режиму воєнного стану у разі його оголошення на всій території України або в окремій місцевості, під час дії воєнного стану поліція особливого призначення в ході відсічі збройної агресії проти України за рішенням військового командування, погодженим з керівником поліції або уповноваженою ним особою, може брати участь в обороні України відповідно до Закону України «Про оборону України» шляхом безпосереднього ведення бойових дій.
Тобто, законодавець висуває підвищені вимоги до поліцейських підрозділу поліції особливого призначення в умовах воєнного стану, що пов`язано з їх особливою підготовкою та статусом, а також спрямованістю діяльності поліції на служіння суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, підтримання публічної безпеки і порядку.
Відповідно, недотримання позивачем вищезазначених вимог є дисциплінарним проступком, за вчинення якого до останнього застосовуються заходи дисциплінарного стягнення.
Відповідно до частини другої статті 19 Закону України «Про Національну поліцію» підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.
Законом України від 15.03.2018 № 2337-VIII затверджено Дисциплінарний статут Національної поліції України (далі - Дисциплінарний статут), який визначає сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження.
Нормами частини 1 ст.1 Дисциплінарного статуту визначено, що службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.
Згідно зі статтею 4 Дисциплінарного статуту, наказ є формою реалізації службових повноважень керівника, згідно з якими визначаються мета і предмет завдання, строк його виконання та відповідальна особа. Наказ, прийнятий на основі Конституції та законів України і спрямований на їх виконання, віддається (видається) керівником під час провадження ним управлінської діяльності з метою виконання покладених на нього завдань та здійснення функцій відповідно до наданих повноважень.
У статті 5 Дисциплінарного статуту вказано, що поліцейський отримує наказ від керівника в порядку підпорядкованості та зобов`язаний неухильно та у визначений строк точно його виконувати. За відсутності можливості виконати наказ поліцейський зобов`язаний негайно повідомити про це безпосередньому керівнику з обґрунтуванням причин невиконання і повідомленням про вжиття заходів до подолання перешкод у виконанні наказу. Виконання поліцейським злочинного або явно незаконного наказу, а також невиконання правомірного наказу тягнуть за собою відповідальність, передбачену цим Статутом та законом.
Отже, службова дисципліна полягає у дотриманні поліцейським, зокрема наказів керівників (ст.1 Закону України «Про Дисциплінарний статут НПУ»). Поліцейський отримує наказ від керівника в порядку підпорядкованості та зобов`язаний неухильно та у визначений строк точно його виконувати. Забороняється обговорення наказу чи його критика. За відсутності можливості виконати наказ поліцейський зобов`язаний негайно повідомити про це безпосередньому керівнику з обґрунтуванням причин невиконання і повідомленням про вжиття заходів до подолання перешкод у виконанні наказу.(ст.5 ЗУ№2337).
Таким чином, невиконання поліцейським наказу керівника є порушенням службової дисципліни та вважається дисциплінарним проступком, за вчинення якого застосовується дисциплінарне стягнення.
Перелік дисциплінарних стягнень визначено частиною третьою статті 13 Дисциплінарного статуту, серед них: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.
При цьому, в пункті 6 частини першої статті 77 Закону № 580-VIII як самостійна підстава для звільнення зі служби в поліції вказується накладення дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.
Одночасно, колегія суддів зауважує, що накладенню дисциплінарного стягнення має передувати проведення службового розслідування.
Процедуру проведення службового розслідування стосовно поліцейського, права учасників службового розслідування, порядок оформлення його результатів, прийняття та реалізації рішень за результатами службового розслідування визначено в Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2018 р. № 893 (далі - Порядок № 893).
Згідно з п. 2 розділу VI цього Порядку підсумковим документом службового розслідування є висновок службового розслідування, який складається зі вступної, описової та резолютивної частин. Висновок службового розслідування готує і підписує дисциплінарна комісія.
У разі якщо за результатами службового розслідування в діях поліцейського встановлено склад дисциплінарного проступку, дисциплінарна комісія разом з висновком службового розслідування подає уповноваженому керівнику проект наказу про накладення на цього поліцейського дисциплінарного стягнення.
Відповідно до п. 1 Розділу VII Порядку № 893 у разі якщо за результатами розгляду матеріалів службового розслідування (справи) дисциплінарна комісія встановить наявність у діях (бездіяльності) поліцейського дисциплінарного проступку, керівнику, який призначив службове розслідування, вносяться пропозиції щодо накладення на поліцейського дисциплінарного стягнення.
Застосування до поліцейського, винного в учиненні дисциплінарного проступку, дисциплінарних стягнень та їх виконання здійснюються з урахуванням вимог статей 19-22 Дисциплінарного статуту Національної поліції України.
Разом з тим, приписами пункту 4 Розділу VII цього Порядку передбачено, що поліцейський має право оскаржити застосоване до нього дисциплінарне стягнення в порядку та строки, визначені статтею 24 Дисциплінарного статуту Національної поліції України.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Дисциплінарного статуту під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.
Згідно з п. 6 ч.1 ст. 77 Закону № 580-VIII поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.
Колегія суддів зазначає, що дисциплінарна відповідальність поліцейського виникає у разі вчинення ним дисциплінарного проступку, тобто у разі недотримання чи неналежного дотримання службової дисципліни.
Службова дисципліна полягає у виконанні (дотриманні) законодавчих і підзаконних актів із питань службової діяльності та бездоганному і неухильному додержанні порядку і правил, що такими нормативно-правовими актами передбачені.
Службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов`язує кожного працівника поліції, зокрема, дотримуватися законодавства та етичних норм, з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх вчиняють.
Тобто, з аналізу вищевикладеного випливає, що поведінка поліцейського має відповідати очікуванню громадськості й забезпечувати довіру суспільства до поліції, не тільки під час виконання службових обов`язків, а й у повсякденному житті. Працівник поліції має усвідомлювати, що займана посада є виявом довіри народу, стверджувати та відстоювати честь і гідність свого звання, несучи відповідальність перед державою і суспільством та вживати заходів задля підвищення авторитету і позитивної репутації органів поліції.
Таким чином, невиконання чи неналежне виконання поліцейським службової дисципліни є дисциплінарним проступком, який є підставою для притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності.
Ці обставини, як і причини та умови, що їх зумовили, а також ступінь вини поліцейського, з`ясовуються під час службового розслідування, за наслідками якого начальник вирішує питання щодо наявності чи відсутності у діянні поліцейського складу дисциплінарного проступку, та, відповідно - щодо наявності чи відсутності підстав для притягнення його до дисциплінарної відповідальності, обґрунтовуючи при цьому своє рішення у відповідному наказі, у тому числі в частині обрання виду стягнення.
Вказана правова позиція узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 02.06.2021 у справі №815/2705/16, у постанові від 22.09.2022 у справі №420/4977/20.
Згідно листа НПУ від 06.08.2025 № 7292, наказів ГУНП в Одеській області від 07.08.2025 № 1323 ДСК, від 13.09.2025 № 1602 ДСК, від 02.10.2025 № 1747 ДСК окремих працівників БПОП(С) ГУНП в Одеській області, зокрема ОСОБА_1 відряджено до складу угрупування військ (сил) “ ІНФОРМАЦІЯ_1 ” в підпорядкування командиру зведених підрозділів ДПОП ОШБ НПУ “ЛЮТЬ”, які відповідно до бойового розпорядження Головнокомандувача ЗСУ від 28.12.2024 № 26499 ДПУ-3 – ЛОЗОВА виконують бойові (спеціальні) завдання та спеціальні операції з відсічі і стримування збройної агресії російської федерації проти України, в межах взаємодії підрозділів Національної поліції України із Збройними Силами України та іншими складовими сектору безпеки і оборони держави.
23.10.2025 о 16:25 до поліцейських, в тому числі і ОСОБА_1 було доведено наказ командира ЗП ДПД НПУ підполковника поліції В. Юрова від 18.10.2025 № 1201 ДСК/ВС, що зафіксовано на відеозапис.
Разом з тим, спір у цій справі стосується правомірності притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у зв`язку з виконанням ним службових обов`язків у період перебування у відрядженні до складу угрупування військ (сил) “Схід” в підпорядкування командиру зведених підрозділів ДПОП ОШБ НПУ “ЛЮТЬ” та дотриманням вимог наказів командування.
Спір у цій справі виник у зв`язку із застосуванням до позивача найсуворішого виду дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби в поліції за недотриманням ним вимог пунктів 1, 4 частини третьої статті 1, частини першої статті 5 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337-VIII, пунктів 1, 2 частини першої статті 18, частини першої статті 64 Закону України від 02.07.2015 № 580-VIII “Про Національну поліцію”.
Позиція позивача ґрунтується на тому, що його стан здоров`я не дозволяв йому виконувати бойове завдання, що підтверджується медичними документами та свідчить про відсутність винної поведінки.
З цього приводу колегія суддів зазначає наступне.
Так, згідно з Наказом МВС України від 27.07.2012 за № 650 "Про затвердження Інструкції з оформлення документів у системі МВС України" наказ є основним розпорядчим документом, який видає керівник підприємства, установи, організації на основі єдиноначальності і який містить індивідуальні приписи або правові норми з питань внутрішньо організаційної діяльності, адресовані підпорядкованим органам і працівникам.
Частиною ст.4 Дисциплінарного статуту визначено, що наказ є формою реалізації службових повноважень керівника, згідно з якими визначаються мета і предмет завдання, строк його виконання та відповідальна особа. Наказ має бути чітко сформульований і не може допускати подвійного тлумачення (ч.1 ст.4). Наказ, прийнятий на основі Конституції та законів України і спрямований на їх виконання, віддається (видається) керівником під час провадження ним управлінської діяльності з метою виконання покладених на нього завдань та здійснення функцій відповідно до наданих повноважень (ч.2 ст.44). Наказ може віддаватися усно чи видаватися письмово, у тому числі з використанням технічних засобів зв`язку (ч.3 ст.4). Наказ віддається (видається), як правило, у порядку підпорядкованості. За потреби прямий керівник може віддати (видати) наказ підлеглому, минаючи його безпосереднього керівника, про що він повідомляє безпосередньому керівнику підлеглого або підлеглий сам доповідає про отримання нового наказу своєму безпосередньому керівнику (ч.4 ст.4). Віддавати (видавати) незаконний наказ або такий, що не пов`язаний із службовою діяльністю поліції або виходить за межі посадових (функціональних) обов`язків керівника, забороняється (ч.5 ст.4). Керівник відповідає за відданий (виданий) наказ, результати його виконання, відповідність його закону. Наказ, відданий (виданий) з порушенням вимог закону або з перевищенням повноважень, є недійсним та підлягає скасуванню прямим керівником (ч.6 ст.4).
З наведеного вбачається, що поліцейський зобов`язаний виконувати отриманий від безпосереднього чи від прямого керівника наказ доти, доки цей наказ не буде скасований посадовою (службовою) особою Національної поліції України вищого рівня.
Відповідно до позиції відповідача, позивач відмовився від виконання наказу командира ЗП ДПД НПУ підполковника поліції В. Юрова від 18.10.2025 № 1201 ДСК/ВС.
Заперечуючи проти наявності підстав для притягнення до дисциплінарної відповідальності, позивач при зверненні з даним позовом до суду посилався на те, що за станом здоров`я він не міг виконати бойовий наказ.
Так, відповідно до довідки невропатолога від 22.07.2025 року ОСОБА_3 встановлений діагноз: МВТ (22.07.25), ЗЧМТ, струс г/м, акубаротравма, 
Відповідно до консультаційного висновку спеціаліста лікаря ОСОБА_9 УДМД ДПОП «ОШБ «Лють» від 22.07.2025 ОСОБА_10 виставлений діагноз: ЗЧМТ, струс головного мозку, акубаротравма. 
Відповідно до результату огляду № 10961983 від 23.07.2025 року ДУ «Східне територіальне медичне об`єднання МВС України» Д.Козаку виставлений діагноз: МВТ від 22.07.25, СГМ, ЗЧМТ, цефалічний синдром. 
Відповідно до консультативного висновку спеціаліста лікаря-невролога ОСОБА_11 УДМД ДПОП «ОШБ «Лють» від 01.08.2025 року, ОСОБА_3 встановлений діагноз: наслідки ЗХЧМТЮ СГМ (22.07.2025) у вигляді цефалії. 
Відповідно консультативного висновку спеціаліста лікаря ОСОБА_9 від 09.09.2025 року УДМД ДПОП «ОШБ «Лють» ОСОБА_3 виставлений діагноз: хронічна вертеброгенна люмбалгія з м`язово-тонічним і больовим синдромами. 
Відповідно до виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 25/2634 ДУ «Східне територіальне медичне об`єднання МВС України» ОСОБА_3 виставлений діагноз: хронічна вертеброгенна та диско генна попереково-крижова радіокулопатія з вторинними судинними розладами у вигляді судом, порушення чутливості, вираженим больовим, м`язово-тонічним, корінцевим синдромами, порушенням статико-дінамічної функції хребта в ст.. тривалого загострення. 
Відповідно до консультативного висновку нейрохірурга ОСОБА_2 від 17.09.2025 року КНП «Міська лікарня № 2» м.Краматорськ, ОСОБА_3 встановлений діагноз: хронічна вертеброгенна та диско генна попереково-крижова радіокулопатія з вторинними судинними розладами у вигляді судом, порушення чутливості, вираженим больовим, м`язово-тонічним, корінцевим синдромами, порушенням статико-дінамічної функції хребта в ст.. тривалого загострення. Консервативне лікування без позитивного результату. Рекомендоване оперативне лікування в спеціалізованих стаціонарних умовах.
Водночас, дослідивши зміст медичних документів, поданих позивачем до матеріалів справи, колегія суддів зазначає, що в них відсутні жодні відомості, що станом на 18.10.2025 року у позивача були обмеження щодо виконання службових обов`язків. У наявних в матеріалах справи медичних документах відсутні рекомендації стосовно оформлення тимчасової непрацездатності.
Долучені до матеріалів позовної заяви докази щодо стану здоров`я позивача, які, на його думку, не було оцінено належним чином судом першої інстанції під час розгляду справи, колегія суддів не бере до уваги, оскільки ці документи не підтверджують неможливість виконання бойового наказу у визначений час та не містять відомості про тимчасову непрацездатність позивача станом на 18.10.2025 р.
Крім того, підтвердженням того, що на момент доведення бойового наказу об`єктивні та підтверджені медичні причини для невиконання бойового наказу у позивача були відсутні є пояснення підполковників поліції ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , капітана поліції ОСОБА_14 та старшого інспектора ВМК БПОП(С) ГУНП в області майора поліції ОСОБА_15 .
Будь-яких документів, що підтверджують тимчасову непрацездатність позивача, останнім до матеріалів службового розслідування не надано.
При цьому у висновку службового розслідування вказано, що на питання чи готовий він виконувати вимоги зазначеного наказу, останній відповідає (пряма мова): «Не можу фізично, тому що треба оперуватися». На відповідне питання, чи є у нього на даний час форма № 28 чи відкритий лікарняний, лейтенант поліції ОСОБА_4 повідомляє: «На даний час нема, но є висновки нейрохірурга який мене скеровує на оперативне лікування».
Так, колегія суддів звертає увагу, що в матеріалах справи відсутні також докази проходження позивачем у встановленому порядку ВЛК. Пери цьому, колегія суддів наголошує, що саме висновок ВЛК є тим документом, який підтверджує неможливість поліцейського виконувати свої посадові та службові обов`язки.
Доводи апелянта, що не направлення ОСОБА_1 для проходження ВЛК відповідачем після отримання ОСОБА_1 поранення (контузії) не може ставитись в провину позивачу, оскільки є прямим обов`язком відповідача, який він не виконав, колегія суддів не буре до уваги, оскільки така бездіяльність відповідача не є предметом спору у даній справі.
З тих же підстав колегія суддів не приймає до уваги й доводи, що саме стан здоров`я ОСОБА_1 та відмова командування у належному медичному лікуванні позивача (відмова у задоволенні рапорту від 19.09.2025 року на ім`я командира ЗП ДПД НПУ щодо виведення його з бойового розпорядження та направлення його для проходження лікування) стали підставою для невиконання ним бойового завдання 23.10.2025, оскільки неналежний розгляд рапорту також не є предметом спору у даній справі.
Колегія суддів також вважає за необхідне зазначити, що забезпечення правового режиму воєнного стану, участь в обороні України шляхом безпосереднього ведення бойових дій є безпосереднім завданням підрозділів поліції особливого призначення, у тому числі і «ОШБ «Лють»», а позивач під час його призначення на посаду інспектора взводу № 1 роти № 1 батальйону поліції особливого призначення (стрілецький) ГУНП в Одеській області, був належним чином ознайомлений із посадовою інструкцією, яка визначає коло його службових обов`язків. Зокрема, позивач зобов`язаний брати участь у заходах із відсічі збройної агресії проти України, виконувати бойові (спеціальні) завдання, у тому числі штурмові та контрдиверсійні, неухильно дотримуватися Конституції та законів України, бути вірним Присязі працівника поліції, а також безумовно виконувати законні накази прямих керівників, віддані в межах їх повноважень.
Водночас посадова інструкція покладає на поліцейського обов`язок утримуватися від дій, що підривають авторитет Національної поліції України або перешкоджають виконанню службових обов`язків іншими працівниками поліції, а також сприяти керівництву у забезпеченні службової дисципліни.
За наведених обставин, суд дійшов висновку, що поведінка позивача, яка полягала у ненаданні згоди на виконання наказу командира, без надання відповідних доказів щодо неможливості його виконання, є порушенням його службових обов`язків та містить ознаки дисциплінарного проступку. 
Отже, у даному випадку, колегія суддів не встановила обставин, які б свідчили про те, що висновки відповідача, якими він мотивував наявність підстав для застосування до позивача дисциплінарного стягнення - звільнення зі служби в поліції, є довільними, нераціональними, не підтвердженими доказами або ж помилковими щодо фактів, тому такі доводи суд апеляційної інстанції не приймає до уваги.
При цьому, колегія суддів зазначає, що позивач, як поліцейський, який склав Присягу на вірність Українському народові та сумлінність виконання службових обов`язків, з моменту офіційного опублікування Указу Президента України "Про введення в України воєнного стану" мав вживати всіх можливих заходів з метою виконання повноважень, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави, водночас відмовився від виконання наказу начальника в період воєнного стану, ігноруючи вимоги нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, допустив вчинення дисциплінарного проступку, що виразилось у невиконанні Наказу. 
Колегія суддів наголошує, що законодавцем покладено підвищені вимоги до поліцейського, що пов`язано з особливим статусом Національної поліції, а також спрямованістю діяльності поліції на служіння суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, підтримання публічної безпеки і порядку, а в сучасних умовах участь в обороні нашої держави.
З огляду на наведені вище обставини та приписи нормативно-правових актів колегія суддів дійшла висновку про відповідність оскаржуваних наказів вимогам чинного законодавства та відсутністю підстав для задоволення позовних вимог про їх скасування.
Отже, рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв`язку з чим підстав для його скасування не вбачається.
Інші доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
За змістом частини першої статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.
Керуючись ст.308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів , -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 18 лютого 2026 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку до Верховного Суду не підлягає, за винятком випадків, перелічених у пункті 2 частини 5 статті 328 КАС України 
Повний текст постанови складено та підписано 21 квітня 2026 року

Головуючий суддя: О.В. Лук`янчук 

Суддя: А.І. Бітов

Суддя: І.Г. Ступакова