Справа № 991/2826/26
Провадження 1-кс/991/2843/26

ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД 
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 березня 2026 року         м.Київ 

Слідчий суддя Вищого антикорупційного суду (ВАКС) ОСОБА_1 (далі-слідчий суддя чи суд),
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
представника володільця майна ( ОСОБА_3 ) - адвоката ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції)
розглянувши у відкритому судовому засіданні
клопотання адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 
про скасування арешту майна
у кримінальному провадженні №52024000000000224 від 08.05.2024
ВСТАНОВИВ:
1. Стислий опис судового провадження.
27.03.2026 до ВАКС надійшло клопотання адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 (далі - заявник) про скасування арешту майна, для розгляду якого відповідно до статті 35 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) і протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 30.03.2026 визначено слідчого суддю ОСОБА_1 , яким здійснено судовий розгляд 31.03.2026.
2. Короткий виклад клопотання і позицій учасників судового провадження.
2.1. Заявник у клопотанні просила: «1. Клопотання представника власника майна ОСОБА_3 , адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту на майно - задовольнити. 2. Скасувати арешт, накладений Ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 30 січня 2026 року у справі 991/679/26 у кримінальному провадженні №52024000000000224 від 08.05.2024 на майно, вилучене 22.01.2026 за результатами проведення обшуку нежитлового офісного приміщення, яким користується ОСОБА_3 , за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: ноутбук HP SN # 5CD12OL3WZ мобільний телефон iPhone 11 s/n НОМЕР_1 »,
що обґрунтовувалось зокрема таким: «Детективами Національного антикорупційного бюро України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №52024000000000224 від 08.05.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.364, ч. 4 ст.368 КК України.
22 січня 2026 року на підставі ухвали слідчого судді Вищого антикорупційного суду України ОСОБА_5 від 25.12.2025 року у справі №991/13296/25 проведено обшук нежитлового офісного приміщення, що перебуває у фактичному володінні ОСОБА_3 , за адресою: АДРЕСА_1 , про що було складено відповідний протокол обшуку від 22 січня 2026 року.
В ході проведення обшуку нежитлового офісного приміщення, було виявлено та вилучено майно, яке належить ОСОБА_3 , зорема: ноутбук HP SN # 5CD12OL3WZ та мобільний телефон iPhone 11 s/n НОМЕР_1 .
26 січня 2026 року прокурор Спеціалізованої антикорупційної прокуратури ОСОБА_6 звернувся до Вищого антикорупційного суду із клопотаннями про арешт майна від 22-23 січня 2026 року (в ухвалі про накладення арешту зазначено як «клопотання - 9» (п.2.2.9.).
Вказане клопотання мотивує тим, що вилучені речі мають безпосереднє відношення до фактичних обставин справи, які досліджуються в ході досудового розслідування.
Ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 від 30 січня 2026 року у справі 991/679/26 клопотання прокурора САП ОСОБА_6 задоволено. Накладено арешт шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування майном: п.12) вилученим 22.01.2026 за результатами проведення обшуку приміщення, яким користується ОСОБА_3 , за адресою: АДРЕСА_1 , зокрема: ноутбук HP SN # 5CD12OL3WZ; мобільний телефон iPhone 11 s/n НОМЕР_1 .
Ухвалу слідчий суддя мотивував тим, що належним чином обґрунтована відповідність майна, на яке прокурор та детективи просили накласти арешт, критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, водночас необхідно провести відповідні експертні дослідження, пов`язані із подоланням наявних систем логічного захисту. Крім того, накладенням арешту буде досягнута мета застосування такого заходу, а саме запобігання можливості протиправного відчуження, знищення, приховування цього майна…
Щодо подальшої потреби у застосуванні такого заходу забезпечення як арешт майна (мобільного телефону та ноутбуку).
Зі змісту Ухвали вбачається, що доступ до вилучених, зокрема мобільних телефонів та ноутбуків пов`язаний із подоланням системи логічного захисту (доступ до них захищено паролем), у вказаній техніці може міститься інформація, яка має значення для кримінального провадження, у тому числі видалені файли, що мають значення для встановлення фактів чи обставин, які підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні, тобто, можуть бути використані як докази у даному кримінальному провадженні, а за такого, слідчий суддя дійшов висновку, що вилучене під час обшуку майно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.
Тобто, арешт на вказаний мобільний телефон та ноутбук накладено з метою забезпечення збереження речових доказів (п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України).
Разом з тим, зі змісту протоколу обшуку нежитлового офісного приміщення, яким користується ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 ) від 22 січня 2026 року слідує, що виявлений під час обшуку ноутбук HP SN # 5CD12OL3WZ, який належить ОСОБА_3 містить ознаки видалення файлів, зокрема, при спробі перегляду останніх файлів у програмному застосунку Microsoft Excel, з`являлося повідомлення про їх видалення. Також на вказаному ноутбуці наявні скан-копії сертифікатів EUR1.
У мобільному телефоні iPhone 11 s/n НОМЕР_1 , який вилучений у ОСОБА_3 міститься листування у програмному застосунку WhatsApp з таймером видалення тривалістю 7 днів із абонентом « ОСОБА_7 » НОМЕР_2 (згідно інформації у телефонній книзі, «профіль соцмереж ОСОБА_8 »).
На прохання надати пароль від мобільного телефону ОСОБА_3 повідомив «НОМЕР_4» та надав пароль доступу до ноутбука.
23 січня 2026 року постановою детектива ОСОБА_9 вказане майно визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №52024000000000224 відповідно до статті 98 КПК.
23 січня 2026 року постановою детектива ОСОБА_9 призначено судову комп`ютерно-технічну експертизу, проведення якої доручено експертам Державного науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України, яким надано на дослідження ці ноутбуки і мобільні телефони.
Згідно ч. 4 ст. 99 КПК України копії інформації, у тому числі комп`ютерних даних, що міститься в інформаційних (автоматизованих) системах, електронних комунікаційних системах, інформаційно-комунікаційних системах, комп`ютерних системах, їх невід`ємних частинах, виготовлені слідчим, прокурором із залученням спеціаліста, визнаються судом як оригінал документа.
Згідно Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 № 53/5 (далі - Інструкція), строк проведення експертизи не повинен перевищувати 90 календарних днів.
З моменту вилучення мобільного телефону та ноутбуку ОСОБА_10 минуло більше 2 місяців.
Разом з тим, власником майна ОСОБА_3 було надано паролі захисту доступу у формі цифрових кодів допуску. Під час слідчої дії, власник майна жодним чином не перешкоджав огляду ноутбука, добровільно сприяв слідчим діям та надавав дозвіл на копіювання інформації, що повністю спростовує доводи сторони обвинувачення про необхідність вилучення й арешту такого майна.
Тому, у спеціалістів криміналістичної лабораторії було достатньо часу та наявні всі технічні засоби для здійснення копіювання інформації, що зберігається на носіях пам`яті мобільних терміналів систем зв`язку - мобільного телефону та ноутбуку.
Окрім того, детективами НАБУ повідомлено про те, відповідні експертні дослідження фактично проведені, однак тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено, зокрема у разі скасування арешту майна.
Тому, необхідності подальшого застосування такого заходу забезпечення як арешт майна у зв`язку з призначенням комплексних судових комп`ютерно-технічних експертиз та експертиз електронних комунікацій, об`єктами дослідження яких є вилучені під час обшуку у ОСОБА_3 немає» із доданими копіями такого: ордер на надання правничої допомоги ОСОБА_3 , свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, ухвали слідчого судді ВАКС від 30.01.2026, протоколу обшуку від 22.01.2026.
2.2. Заявник ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримала клопотання і просила таке задовольнити, скасувавши арешт на майно.
Детектив НАБУ ОСОБА_11 , що входить до групи детективів у кримінальному провадженні №52024000000000224, не прибув у судове засідання, проте подав заяву, де зазначив таке: «сторона обвинувачення не заперечує у задоволенні клопотання про скасування арешту на майно, а саме: ноутбуку марки HP (s/n 5CD12OL3WZ) та мобільного телефону iPhone 11 (s/n НОМЕР_1 ). Прошу розглянути вищезазначене клопотання без участі детективів».
3. Обґрунтування позиції суду.
3.1. Згідно із частиною 1 статті 131 КПК заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Пунктом 7 частини 2 статті 131 КПК передбачений арешт майна як один із заходів забезпечення кримінального провадження.
Частиною 3 статті 132 КПК визначено, що застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням
3.2. Відповідно до частини 1 статті 170 КПК арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно з частиною 2 статті 170 КПК арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Частиною 3 статті 170 КПК визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини 2 цієї статті(тобто арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів), арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього кодексу. Арешт на комп`ютерні системи чи їх частини накладається лише у випадках, якщо вони отримані внаслідок вчинення кримінального правопорушення або є засобом чи знаряддям його вчинення, або зберегли на собі сліди кримінального правопорушення, або у випадках, передбачених пунктами 2, 3, 4 частини 2 цієї статті, або якщо їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, а також якщо доступ до комп`ютерних систем чи їх частин обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.
Згідно з частиною 10 статті 170 КПК арешт може бути накладений у встановленому цим кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Відповідно до частини 11 статті 170 КПК заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна., заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Відповідно до частини 1 статті 173 КПК слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом 2 частини 1 статті 170 цього кодексу.
Згідно з частиною 2 статті 173 КПК при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Відповідно до частини 4 статті 173 КПК у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.
3.3. Згідно із частиною 1 статті 174 КПК, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом . Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Тобто учасники кримінального провадження, які подали клопотання про скасування арешту майна, повинні довести окрему або одночасну наявність фактів необґрунтованості накладення такого арешту та/ або відпадіння подальшої потреби в його застосуванні.
3.4. Судом встановлено такі обставини:
Детективами Національного антикорупційного бюро України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №52024000000000224 від 08.05.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених частиною 4 статті 368 КК і частиною 2 статті 364 КК.
22.01.2026 на підставі ухвали слідчого судді ВАКС ОСОБА_5 від 25.12.2025 у справі №991/13296/25 проведено обшук нежитлового офісного приміщення, що перебуває в фактичному володінні ОСОБА_3 , за адресою: АДРЕСА_1 , про що складено відповідний протокол, за результатами чого виявлено та вилучено: - ноутбук HP SN # 5CD12OL3WZ; - мобільний телефон iPhone 11 s/n НОМЕР_1 ; -мобільний телефон iPhone 16 Pro Max s/n НОМЕР_3 ; - ноутбук MacBook Air T23P27RFP3.
23.01.2026 постановою детектива ОСОБА_9 це майно визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №52024000000000224 відповідно до статті 98 КПК.
23.01.2026 постановою детектива ОСОБА_9 призначена судову комп`ютерно-технічну експертизу, проведення якої доручено експертам Державного науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України, яким надано на дослідження ці ноутбуки і мобільні телефони.
30.01.2026 ухвалою слідчого судді ВАКС ОСОБА_1 у справі №991/679/26 накладено арешт серед іншого, шляхом заборони розпорядження та користування, а саме на майно, вилучене 22.01.2026 за результатами проведення обшуку приміщення, яким користується ОСОБА_3 , за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: - ноутбук HP SN # 5CD12OL3WZ; - мобільний телефон iPhone 11 s/n НОМЕР_1 , - мобільний телефон iPhone 16 Pro Max s/n НОМЕР_3 .
25.02.2025 ухвалою АП ВАКС у справі №991/679/26 залишено без задоволення апеляційні скаргуи представників, а ухвалу слідчого судді ВАКС від 30.01.2026 без змін.
3.5. Відповідно до статті 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися, зокрема на умовах, передбачених законом. В той же час обмеження права власності має переслідувати законну мету за допомогою засобів, які є пропорційними меті (наприклад, рішення ЄСПЛ у справі «Беєлер проти Італії» від 05.01.2000, заява № 33202/96), та будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечувати «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи (рішення ЄСПЛ у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» від 21.02.1986, заява № 8793/79).
Дослідивши клопотання з доданими матеріалами, суд вважає, що втручання у право власності володільця майна шляхом арешту такого пов`язано із здійсненням кримінального провадження щодо тяжкого і особливо тяжкого корупційних кримінальних правопорушень, тому таке обмеження права власності не було свавільним та відповідало вимогам законності із дотриманням справедливого балансу між суспільним інтересом та захистом права власності особи, й застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна було необхідним для досягнення його мети.
Арешт на майно ОСОБА_3 ( ноутбук HP SN # 5CD12OL3WZ та мобільний телефон iPhone 11 s/n НОМЕР_1 ) накладено з метою забезпечення збереження речових доказів, оскільки були підстави вважати, що вилучене під час обшуку майно містить відомості, які можуть бути використані як докази фактів чи обставин, які встановлюються під час кримінального провадження, що дає підстави вважати це майно належним до речових доказів, водночас була необхідність подолання логічного захисту цих пристроїв.
Разом з тим, у органу досудового розслідування вже відпала потреба у арешті зазначеного майна, оскільки вже скопійована уся інформація з такого, що у свою чергу означає відсутність потреби у подальшому його утриманні, яке порушуватиме справедливий баланс між законними інтересами володільця майна та інтересами досудового розслідування,
3.6. Враховуючи вищенаведене, суд вважає необхідним задовольнити клопотання та через відпадіння потреби у подальшому застосуванні скасувати арешт, накладений на мобільний телефон та ноутбук, зазначені у резолютивній частині ухвали.
Керуючись статтями 131, 132, 170-174, 369-372, 532 КПК, суд
ПОСТАНОВИВ:
1. Задовольнити клопотання.
2. Скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 30.01.2026 у справі №991/679/26, на вилучене 22.01.2026 під час обшуку приміщення, яким користується ОСОБА_3 , за адресою: АДРЕСА_1 , таке:
- ноутбук HP SN # 5CD12OL3WZ;
- мобільний телефон iPhone 11 s/n НОМЕР_1 .
Ухвала не підлягає оскарженню і набирає законної сили негайно після оголошення.
Повний текст ухвали оголошений 01.04.2026.

Слідчий суддя ОСОБА_1 _________