ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/513/26 Справа № 209/4213/24 	  	Суддя у 1-й інстанції - Похваліта С. М. Суддя у 2-й інстанції - Агєєв О. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2026 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:
головуючого судді        Агєєва О.В.,
суддів:        Гапонова А.В., Красвітної Т.П.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників, цивільну справу №209/4213/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 — адвоката Шевченко Людмили Миколаївни на рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 02 квітня 2025 року, ухвалене у складі судді Похвалітої С.М.,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ТОВ «ФК «Сіті Фінанс» звернулось до Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог ТОВ «ФК «Сіті Фінанс» посилається на те, що 10 травня 2019 року між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 було укладено Заяву про відкриття карткового рахунку та надання кредиту «Кредитна картка» №010/0204/82/91860095, відповідно до якого кредитодавець відкрив картковий рахунок ОСОБА_1 та встановив поточний ліміт, розмір якого на дату початку кредитування становив 12000 грн. з максимальним лімітом в межах якого встановлюється поточний ліміт, який відповідно до умов кредитного договору становить 500000 грн. строк кредиту становить 48 місяців з процентною фіксованою ставкою 45% річних.
Банк виконав свої зобов`язання перед позивальником за кредитним договором, надавши останньому кредит в сумі та на умовах, передбачених кредитним договором.
20 грудня 2022 року АТ «Райффайзен Банк Аваль» та ТОВ «ФК «Сіті Фінанс» було укладено договір про відступлення вимоги №114/2-57-F, у відповідності до умов якого АТ «Райффайзен Банк Аваль» передає за плату, а ТОВ «ФК «Сіті Фінанс» приймає належні первісному кредитору права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників.
Відповідно до реєстру боржників до договору відступлення права за рядом кредитним договорів ТОВ «ФК «Сіті Фінанс» набуло право вимоги, у т.ч. і за кредитним договором №010/0204/82/91860095 від 10 травня 2019 року на загальну суму заборгованості 56104,73 грн., яка складається із: 46000 грн. - заборгованість за дозволеним овердрафтом; 8414,16 грн. - сума заборгованості за недозволеним овердрафтом; 1690,57 грн. - сума заборгованості за відсотками. 
Після відступлення права вимоги до відповідача, останнім не здійснено жодного платежу на погашення заборгованості за кредитним договором, в зв`язку з чим позивач змушений звернутися до суду з даним позовом.
У зв`язку з чим просило суд стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором №010/0204/82/91860095 від 10 травня 2019 року на загальну суму заборгованості 56104,73 грн., яка складається із: 46000 грн. - заборгованість за дозволеним овердрафтом; 8414,16 грн. - сума заборгованості за недозволеним овердрафтом; 1690,57 грн. - сума заборгованості за відсотками, а також судовий збір у розмірі 3028 грн, витрати на правову допомогу у розмірі 1400 грн.

Ухвалою Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська від 20 серпня 2024 року матеріали цивільної справи №209/4213/24 за позовом ТОВ «ФК «Сіті Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - передано за підсудністю до Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області. 

Рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 02 квітня 2025 року позовні вимоги ТОВ «ФК «Сіті Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості — задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Сіті Фінанс» заборгованість за договором про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування № 010/0204/82/91860095 від 10 травня 2019 року у розмірі: 46000 грн. - заборгованість за дозволеним овердрафтом; 8414,16 грн. - сума заборгованості за недозволеним овердрафтом; 1690,57 грн. - сума заборгованості за відсотками; 3028 грн. судовий збір; 1400 грн. витрати на професійну правничу допомогу. Усього 60532,73 грн. 

Не погодившись з зазначеним судовим рішенням, представник ОСОБА_1 — адвокат Шевченко Л.М. подала апеляційну скаргу, в якій вважає, що оскаржене рішення є необґрунтованим, не відповідає вимогам ст.263 ЦПК України, висновки суду не відповідають обставинам справи. Суд порушив та неправильно застосував норми матеріального та процесуального права. 
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд не звернув уваги на те, що із виписки по рахунку № НОМЕР_1 від 10 липня 2023 року, який виданий на іншу особу, а саме на ім`я клієнта ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 дата відображення операції з 25 грудня 2011 року по 10 липня 2023 року, та інший кредитний договір №010,0215/82/0014919, який і був укладений цією особою. 
Таким чином, кредитні кошти отримувались іншою особою за іншим кредитним договором, а не ОСОБА_1 відповідно до наданої в суд позивачем виписки по особовому рахунку боржника
Із розрахунку заборгованості вбачається, що ОСОБА_1 нібито неодноразово розраховувалась в безготівковій формі значними сумами.
Відповідач стверджує безготівкові платежі на погашення заборгованості на загальну суму 92611,60 грн. вона не оплачувала, а тим більше не мала змоги таку велику суму погасити протягом від 2 до 6 днів після оплати. 
Виписка по особовому рахунку саме ОСОБА_1 позивачем не надана. 
Суд не звернув увагу на те, що ОСОБА_1 неодноразово особисто зверталась і до позивача, і до АТ «Райффайзен Банк Аваль» із запитом про надання їй копії виписки із її особового рахунку та інформації про наданий кредит. Однак, листом від 27 квітня 2023 року №81-26-4/930 банк відмовив їй в наданні виписки та інформації посилаючись на те, що цю інформацію вона має отримати в нового кредитора. Позивач на її запит від 25 квітня 2023 року взагалі не відповів, ніякої інформації не надав. 
ОСОБА_1 вказує, 04 липня 2023 року вона звернулась до Національного банку України із скаргами на бездіяльність АТ «Райфайзен Банк», ТОВ ФК «Сіті Фінанс» щодо ненадання їй виписки із її особового рахунку із зазначенням 1) номер особового рахунку; 2) дату здійснення останньої (попередньої) операції; 3) дату здійснення поточної операції; 4) код банку, у якому відкрито рахунок; 5) код валюти; 6) суму вхідного залишку за рахунком; 7) код банку-кореспондента; 8) номер рахунку кореспондента; 9) номер документа; 10) суму операції (відповідно за дебетом або кредитом); 11) суму оборотів за дебетом та кредитом рахунку; 12) суму вихідного залишку., а також детального розрахунку її заборгованості із кредиту, якщо така є. 
Листом №14-0004/60929від 18 серпня 2023 року Національний банк України відмовив їй у застосуванні заходів впливу за порушення законодавства про фінансові послуги/ законодавства про захист прав споживачів до ТОВ ФК «Сіті Фінанс» та АТ «Райфайзен Банк».
Вважає, заборгованість ОСОБА_1 із кредиту не доведена належними та допустимими доказами, а висновки суду в цій частині помилкові та не відповідають обставинам справи, одночасно на ОСОБА_1 судом покладений тягар погашення кредиту, який вона не отримувала і який виданий банком іншій сторонній особі, а висновок про наявність заборгованості судом зроблений лише на підставі розрахунку заборгованості, який неможливо перевірити будь яким чином, та виписки по особовому рахунку на іншу сторонню особу. 
Кредитний договір вона з банком не укладала, суму кредиту не збільшувала, докази збільшення суми кредиту банком позивачем не надані. 
Заява ОСОБА_1 від 10 травня 2019 року про надання кредиту не містить відомостей про строк дії кредитного договору. 
Обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором, позивач послався на Правила, як невід`ємну частину спірного договору. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що відповідач була ознайомлена з ними і яким чином, розуміла їх і погодилася з ними, підписуючи заяву-анкету про надання кредиту, а також те, що вказані Правила обслуговування фізичних осіб на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. 
В заяві на отримання кредиту б/н від 10 травня 2019 року відсутні умови про встановлення відсотків за його користування, а також відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за його неповернення.
У зв`язку з чим просила суд рішення Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 02 квітня 2025 року скасувати і ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити повністю.

Позивач ТОВ ФК «Сіті Фінанс»,скориставшись своїм правом, подав через свого представника відзив, в якому вважає апеляційну скаргу безпідставною та невмотивованою. Аргументи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, зводяться до незгоди позивача з ухваленим у справі судовим рішенням. 
Позивач визнає, що під час формування пакету документів для суду першої інстанції була допущена технічна помилка – до матеріалів справи помилково долучено виписку по рахунку однофамільця відповідача. Подібні помилки, які виникають при опрацюванні значних масивів банківської інформації, не є свідченням відсутності зобов`язання, а пояснюються виключно людським/технічним фактором під час копіювання та формування доказової бази. 
У розпорядженні позивача є правильна виписка саме по рахунку ОСОБА_1 , що підтверджує: відкриття кредитного рахунку на її ім`я; проведення операцій за рахунком (зняття, перерахування, погашення), та ця виписка подається разом із відзивом та має бути врахована судом апеляційної інстанції як належний та допустимий доказ який повністю розкриває всі платежі за рахунком №: НОМЕР_3 (UAH) (за допомоги платіжних засобів № карт. НОМЕР_4 , № карт. НОМЕР_5 ).
Звертаємо увагу суду, що сам факт технічної помилки не нівелює наявність кредитних відносин між сторонами; борг відповідача підтверджується іншими документами (анкета-заява, розрахунок заборгованості, виписка, яка долучається до відзиву); у матеріалах справи наявні підтвердження існування кредитного договору та користування коштами саме відповідачем. 
При цьому, апелянт намагається використати технічну помилку як привід для повного уникнення відповідальності за кредитним договором. 
Апелянт посилається на наявність у розрахунку заборгованості так званих «значних безготівкових платежів», однак вказані записи не є фактичним використанням чи отриманням коштів відповідачем, а відображають лише внутрішній бухгалтерський облік банку і жодним чином не впливають на реальний розмір заборгованості. 
Стверджує, що 10 травня 2019 року між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та клієнтом, яким є ОСОБА_1 було укладено Заяву про відкриття карткового рахунку та надання кредиту «Кредитна картка» №010/0204/82/91860095, відповідно до якого кредитодавець відкрив картковий рахунок клієнту та встановив поточний ліміт, розмір якого на дату початку кредитування становив 12000 грн., з максимальним лімітом в межах якого встановлюється поточний ліміт, який відповідно до умов Кредитного договору становить 500000грн. (п.п. 1.3., 1.4.1. Договору). 
Строк кредиту – сукупність періодів, протягом яких банк визначає поточний ліміт відповідно до пункту 2 Заяви. Строк Кредиту становить 48 місяців, що починається з дати встановлення (зміни) поточного ліміту (дати початку кредитування). Подовження строку кредиту є можливим згідно підпунктом 2.3.4. пункту 2.3. Статті 2 Розділу 6 Правил. (п. 1.5. договору). Відповідно датою початку кредитування є 10 травня 2019 року, з кінцевим терміном повного погашення кредиту до 10 травня 2023 року. Відповідно до умов кредитного договору, проценти (за користування кредитом), в т.ч. за користування недозволеним овердрафтом- процентна ставка фіксована, становить 42,0% річних. (п. 1.6. договору).
Всі істотні умови щодо кредитування, відображені як у заяві про відкриття Карткового рахунку та надання Кредиту «Кредитна картка» № 010/0204/82/91860095 від 10.05.2019 (також в нижній частині додаток № 1 до заяви № 010/0204/82/91860095) так і у паспорті споживчого кредиту. 
Відповідно до наданої виписки по особистому рахунку відповідача вбачається, що відповідач здійснювала дії направлені на погашення заборгованості, активно користувалась кредитними коштами і т.п., це свідчить про те, що відповідач усвідомлювала форму оформлення кредитного договору, погодилась з його умовами, отримала кредитні кошти та намагалась сплатити кредит, однак перестала сплачувати заборгованість.
Щодо підвищення кредитного ліміту зазначає, відповідач при підвищенні кредитного ліміту в повній мірі продовжувала активне використання кредитних коштів, чим прийняла всі умови та погодилась на зміни щодо підвищення кредитного ліміту. 
Звертаю увагу, що розрахунок заборгованості та нарахована процентна ставка повністю розрахована з урахування умов кредитного договору та здійснювалась уповноваженою на це особою, яка має відповідну освіту та знання у даній галузі.  Відповідачем заборгованість за кредитним договором у розмірі 56104,73 грн., жодними належними та допустимими доказами не спростована 
Твердження про те, що кредитний договір не укладала, жодним чином не підтверджене. У свою чергу матеріали справи містять усі необхідні документи, які підтверджують факт укладення договору, погодження його умов та подальше використання кредитних коштів. 
Аргументи щодо «неотримання коштів» спростовуються первинними бухгалтерськими та банківськими документами, що підтверджують факт перерахування кредитних коштів на користь відповідача. 
Кредитний договір містить усі істотні умови, передбачені чинним законодавством, і є зрозумілим та однозначним за своїм змістом. Використання відповідачем кредитних коштів є прямим підтвердженням того, що умови договору були прийняті та виконувалися.  Суд першої інстанції цілком обґрунтовано виходив із того, що сторони перебували у договірних правовідносинах, які породжують взаємні права та обов`язки.
У зв`язку з чим просив суд рішення Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 02 квітня 2025 року залишити без змін, апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах заявлених вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Частиною 3 статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно зі ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Частиною 4 статті 19 ЦПК України передбачено, що спрощене провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.
Відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними і ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Відповідно до ч. 3 цієї статті розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.
Відповідно до ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Згідно з частиною першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає вказаним вимогам закону.

Судом встановлено, 10 травня 2019 року між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 укладено договір про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування № 010/0204/82/91860095, відповідно до якого кредитодавець банк відкрив відповідачу картковий рахунок та встановив поточний ліміт, розмір якого на дату початку кредитування становив 12000 грн. з максимальним лімітом, в межах якого встановлюється поточний ліміт, який відповідно до умов кредитного договору становить 500000 грн., строком на 48 місяців, про що свідчить наявна в матеріалах справи розписка про отримання картки від 10 травня 2019 року.
Згідно з статтею 1 договору про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування №010/0204/82/91860095 від 10 травня 2019 року: сума поточного ліміту 12000 грн, процентна ставка за користування кредитом фіксована та становить 45% річних, строк кредиту 48 місяців, що починається з 10 травня 2019 року та закінчується 10 травня 2023 року.
Згідно з п.1.13 кредитного договору, клієнт має право отримувати кредит протягом встановленого пунктом 1.4 договору строку користування кредитом. Без укладення додаткових угод до договору, банк має право продовжити строк користування кредитом на той самий строк, за умови, що на останній робочий день строку користування кредитом банк не отримав листа клієнта про відмову продовження строку користування кредитом. Використання клієнтом за рахунок кредиту будь-якої суми коштів після продовження строку користування кредитом розглядається сторонами як згода клієнта на продовження строку користування кредитом. Відповідно до вищевикладеного датою початку кредитування є 10 травня 2019 року з кінцевим терміном повного погашення кредиту, тобто з урахуванням пролонгації договору, до 10 травня 2023 року.
Факт надання банком позичальнику кредитних коштів відповідно до кредитного договору №010/0204/82/91860095 від 10 травня 2019 року підтверджується копією Виписки по рахунку № НОМЕР_1 від 10 липня 2023 року, що підтверджує початок користування кредитом.
Згідно розрахунку заборгованості по картковому кредиту №010/0204/82/91860095 від 10 травня 2019 року сума заборгованості ОСОБА_1 становить 56104,73 грн., яка складається з: 46000 грн. - заборгованість за дозволеним овердрафтом; 8414,16 грн. - сума заборгованості за недозволеним овердрафтом; 1690,57 грн. - сума заборгованості за відсотками.
20 грудня 2022 року АТ «Райффайзен Банк Аваль» та ТОВ «ФК «Сіті Фінанс» було укладено договір про відступлення вимоги №114/2-57-F, у відповідності до умов якого АТ «Райффайзен Банк Аваль» передає за плату, а ТОВ «ФК «Сіті Фінанс» приймає належні первісному кредитору права вимоги до боржників у реєстрі боржників. 
Відповідно до реєстру боржників до договору відступлення права за рядом кредитним договорів ТОВ «ФК «Сіті Фінанс» набуло право вимоги, у т.ч. і за кредитним договором №010/0204/82/91860095 від 10 травня 2019 року на загальну суму заборгованості 56104,73 грн., яка складається із: 46000 грн. - заборгованість за дозволеним овердрафтом; 8414,16 грн. - сума заборгованості за недозволеним овердрафтом; 1690,57 грн. - сума заборгованості за відсотками. 
ТОВ «ФК «Сіті Фінанс» було направлено відповідачу досудову вимогу вих. №198184 від 07 грудня 2023 року про виконання грошових зобов`язань за кредитним договором, яка станом на дату пред`явлення до суду позову відповідачем не виконана.

Задовольняючи позовні вимоги ТОВ «ФК «Сіті Фінанс», суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги є доведеними належними та допустимими доказами у справі.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України).
Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
За змістом статті 1056-1 ЦК України у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Отже, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).
Пунктом 3 частини першої статті 611 ЦК України передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки у вигляді сплати неустойки. 
За змістом ст.634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією зі сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розробляє підприємець (в цьому випадку - АТ «Таскомбанк»).
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст. 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

З матеріалів справи вбачається, 10 травня 2019 року ОСОБА_1 підписала заяву про відкриття карткового рахунку та надання кредиту «Кредитна картка» №010/0204/82/91860095.
Згідно зі статтею 1 договору про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування №010/0204/82/91860095 від 10 травня 2019 року: сума поточного ліміту 12000 грн, процентна ставка за користування кредитом фіксована та становить 42% річних, строк кредиту 48 місяців, що починається з 10 травня 2019 року та закінчується 10 травня 2023 року.
Згідно з п.1.13 кредитного договору, клієнт має право отримувати кредит протягом встановленого пунктом 1.4 договору строку користування кредитом. Без укладення додаткових угод до договору, банк має право продовжити строк користування кредитом на той самий строк, за умови, що на останній робочий день строку користування кредитом банк не отримав листа клієнта про відмову продовження строку користування кредитом. Використання клієнтом за рахунок кредиту будь-якої суми коштів після продовження строку користування кредитом розглядається сторонами як згода клієнта на продовження строку користування кредитом. Відповідно до вищевикладеного датою початку кредитування є 10 травня 2019 року з кінцевим терміном повного погашення кредиту, тобто з урахуванням пролонгації договору, до 10 травня 2023 року.
Також ОСОБА_1 підписала Паспорт споживчого кредиту.
10 травня 2019 року ОСОБА_1 отримала картки, про що в матеріалах справи міститься її розписка.
Згідно розрахунку заборгованості по картковому кредиту №010/0204/82/91860095 від 10 травня 2019 року сума заборгованості ОСОБА_1 становить 56104,73 грн., яка складається з: 46000 грн. - заборгованість за дозволеним овердрафтом; 8414,16 грн. - сума заборгованості за недозволеним овердрафтом; 1690,57 грн. - сума заборгованості за відсотками.
20 грудня 2022 року АТ «Райффайзен Банк Аваль» та ТОВ «ФК «Сіті Фінанс» було укладено договір про відступлення вимоги №114/2-57-F, у відповідності до умов якого АТ «Райффайзен Банк Аваль» передає за плату, а ТОВ «ФК «Сіті Фінанс» приймає належні первісному кредитору права вимоги до боржників у реєстрі боржників. 
Відповідно до реєстру боржників до договору відступлення права за рядом кредитним договорів ТОВ «ФК «Сіті Фінанс» набуло право вимоги, у т.ч. і за кредитним договором №010/0204/82/91860095 від 10 травня 2019 року на загальну суму заборгованості 56104,73 грн., яка складається із: 46000 грн. - заборгованість за дозволеним овердрафтом; 8414,16 грн. - сума заборгованості за недозволеним овердрафтом; 1690,57 грн. - сума заборгованості за відсотками. 
ТОВ «ФК «Сіті Фінанс» було направлено відповідачу досудову вимогу вих. №198184 від 07 грудня 2023 року про виконання грошових зобов`язань за кредитним договором, яка станом на дату пред`явлення до суду позову відповідачем не виконана.

Звернувшись до суду із вказаними позовними вимогами, ТОВ «ФК «Сіті Фінанс» просив суд стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором №010/0204/82/91860095 від 10 травня 2019 року на загальну суму заборгованості 56104,73 грн., яка складається із: 46000 грн. - заборгованість за дозволеним овердрафтом; 8414,16 грн. - сума заборгованості за недозволеним овердрафтом; 1690,57 грн. - сума заборгованості за відсотками, а також судовий збір у розмірі 3028 грн, витрати на правову допомогу у розмірі 1400 грн.
На підтвердження факту надання банком позичальнику кредитних коштів відповідно до кредитного договору №010/0204/82/91860095 від 10 травня 2019 року до суду першої інстанції було надано виписку по рахунку № НОМЕР_1 від 10 липня 2023 року на ім`я — ОСОБА_2 .
Однак, вказана виписка не є доказом зарахування кредитних коштів на рахунок відповідача ОСОБА_1 , на що також звертала увагу відповідач в апеляційній скарзі.

У відзиві на апеляційну скаргу  ОСОБА_1  представник позивача зазначив, що під час формування пакету документів для суду першої інстанції була допущена технічна помилка – до матеріалів справи помилково долучено виписку по рахунку однофамільця відповідача  ОСОБА_1 та разом із відзивом до суду апеляційної інстанції була надана правильна виписка саме по рахунку ОСОБА_1 , яка підтверджує зарахування кредитних коштів на рахунок відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором №010/0204/82/91860095 від 10 травня 2019 року.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно з ч.2-3 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Враховуючи встановлені обставини, позовні вимоги ТОВ «ФК «Сіті Фінанс» до  ОСОБА_1  про стягнення заборгованості за кредитним договором №010/0204/82/91860095 від 10 травня 2019 року на загальну суму заборгованості 56104,73 грн. є законними та обґрунтованими.

Доводи апеляційної скарги  ОСОБА_1  про неотримання нею кредитних коштів за кредитним договором №010/0204/82/91860095 від 10 травня 2019 року спростовуються наданою позивачем випискою по рахунку відповідача.
Доводи апеляційної скарги суд відхиляє, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів, пов`язані з незгодою з висновками суду першої інстанції і не є підставою для скасування оскарженого судового рішення.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існуютьу державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). 

Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення. 

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд вважає, що підстави для скасування рішення Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 02 квітня 2025 року відсутні.

Відповідно до ч.ч.1, 13 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З огляду на висновок про залишення апеляційної скарги без задоволення, підстав для перерозподілу судових витрат немає.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд –

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 — адвоката Шевченко Людмили Миколаївни— залишити без задоволення. 
Рішення Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 02 квітня 2025 року у цивільній справі №209/4213/24 — залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках передбачених пунктом 2 частиною третьою статті 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 19 березня 2026 року.

Судді: