справа № 753/22893/25
головуючий у суді І інстанції Просалова О.М.
провадження № 33/824/756/2026
головуючий суддя Мостова Г.І.

ПОСТАНОВА
Іменем України

11 лютого 2026 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі судді Мостової Г.І., за участю секретаря Лазоренко Л.Ю., розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Скотара Олександра Миколайовича на постанову Дарницького районного суду міста Києва від 26 листопада 2025 року
у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, - 
в с т а н о в и в :
Постановою Дарницького районного суду міста Києва від 26 листопада 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Стягнуто з  ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605 грн 60 коп.
Під час розгляду справи судом встановлено, що 09 жовтня 2025 року о 03 годині 10 хвилин по вулиці Дніпровська набережна, 16 в місті Києві, ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Cadillac De Ville», д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: розширені зіниці очей, що погано реагують на світло, не природна блідість шкірного покриву обличчя, тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився на боді камеру №470312, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена за частиною 1 статті 130 КУпАП.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, захисник ОСОБА_1 - адвокат Скотар О.М. подав апеляційну скаргу, в якій просить: скасувати постанову Дарницького районного суду міста Києва від 26 листопада 2025 року та закрити провадження у справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що у матеріалах справи відсутні докази того, що ОСОБА_1 мав будь-яку ознаку наркотичного сп`яніння.
Вказує, що до матеріалів справи долучено відеозапис, з якого вбачається, що координацію рухів ОСОБА_2 не порушено (натомість у протоколі було зазначено що в нього наявна така ознака); у ОСОБА_1 немає порушень мови. Також, виходячи із долучених до справи доказів (зокрема відеозапису) неможливо встановити чи дійсно в ОСОБА_1 було наявне тремтіння пальців рук. 
На відеозаписі присутні особи, яких можливо було залучити у якості свідків до проведення огляду ОСОБА_1 на стан сп?яніння, яких поліцейський також міг спитати чи підтверджують вони наявність у останнього перелічених вище ознак, але цього поліцейським зроблено не було.
Поліцейський не вчинив достатніх дій для підтвердження факту наявності у ОСОБА_1 такої ознаки як запах алкоголю, зокрема не опитано під відеозапис свідків (хоча така можливість була). У зв`язку із цим наявні підстави вважати, що всупереч вимогам статті 251 КУПАП, поліцейським неналежним чином виконано обов`язок щодо збирання доказів, а суддею суду першої інстанції не здійснено всебічне, повне і об?єктивне дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом i правосвідомістю, чим допущено порушення процесуального законодавства (статті 252 КУпАП). Загалом, вказаний доказ (відеозапис) не дає можливості достовірно встановити факт наявності перелічених в протоколі ознак сп?яніння, у зв?язку із чим має застосовуватись принцип презумпції невинуватості, відповідно до якого всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Зазначає, що дії працівника поліції можна розцінити як схиляння ОСОБА_1 погодитись на відмову від проходження огляду, враховуючи ту обставину, що останній повідомив працівнику поліції про те, що він обмежений у часі та як найскоріше бажає їхати по своїм справам до місця проживання. При цьому ОСОБА_1 не давав чіткої та зрозумілої відповіді, що він відмовляється від огляду, яку поза розумним сумнівом можна вважати саме відмовою від огляду у розумінні частини 1 статті 130 КУпАП. 

Працівники поліції, роз`яснюючи ОСОБА_1 право відмовитись від проходження огляду на стан сп`яніння (скласти протокол «по відмові»), яке законом не передбачено, без попередження про наслідки такої відмови, по суті спонукали останнього до висловлювання відмови від проходження огляду, саме на початку фактично притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, ввівши тим самим в оману щодо наслідків таких дій, пояснивши лише, що так буде найшвидше.
Вказані дії працівників поліції стороною захисту розцінюються як провокація.
Відеозаписом не зафіксовані обставини, які б вказували на те, що ОСОБА_1 керував автомобілем в момент зупинки його працівниками поліції у стані сп?яніння. Також, зафіксовано, що працівники поліції не роз?яснюють ОСОБА_1 його права та обов?язки, порядок проходження огляду та наслідки, які можуть бути у разі відмови від виконання вимоги працівників поліції. Також на відеозаписі зафіксовано, що згідно зовнішнього виду ОСОБА_1 не можливо зробити висновок, що він перебуває у стані алкогольного сп?яніння.
Наявні в матеріалах справи відеозаписи долучено до протоколу без зазначення джерела їх походження, не є безперервними та не фіксують значний обсяг часу спілкування поліцейських з ОСОБА_1 , на думку сторони захисту такі відеозаписи не відповідають вимогам статті 251 КУПА та є неналежними доказами.

Захисник ОСОБА_1 - адвокат Скотар О.М. у судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги та зазначив, що на відеозапису з нагрудної камери працівника поліції видно особу, відносно якої складено протокол лише з 30 по 33 хвилину, докази керування ОСОБА_1 транспортним засобом. При цьому захисник визнав, що на відео за кермом транспортного засобу знаходиться ОСОБА_1 .

Дослідивши матеріали за апеляційною скаргою, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи викладені в апеляційній скарзі, апеляційний суд дійшов таких висновків.
Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно з вимогами статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у статті 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Водночас, положеннями статті 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Пунктом 2.5 Правил дорожнього руху визначено, що водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
Пунктом 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснено, що стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника, який проводять згідно з Інструкцією про порядок направлення громадян для огляду на стан сп`яніння в заклади охорони здоров`я та проведення огляду з використанням технічних засобів. Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.
На підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, до протоколу серії ЕПР1 № 477825 додано:
картку обліку адміністративного правопорушення;
направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції;
довідку про отримання ОСОБА_1 посвідчення водія на право керування транспортними засобами та про власника транспортного засобу; 
відеозапис з нагрудних камер працівників поліції, на якому зафіксовано як працівники поліції підійшли до автомобіля марки «Cadillac De Ville», д.н.з. НОМЕР_1 , за кермом якого знаходився ОСОБА_1 , та запитали у нього чому він порушує комендантську годину, на що від відповів що він знімає відео для збору, а також про те, що він має перепустку, але на його робочий автомобіль. Під час спілкування з водієм ОСОБА_1 працівник поліції посвітив йому ліхтариком в очі та повідомив, що у ОСОБА_1 виявлено ознаки наркотичного сп`яніння, у зв`язку з чим йому запропоновано пройти огляд у закладі охорони здоров`я (09:21 відеозапису); ОСОБА_1 повідомив, що йому треба зателефонувати адвокату та працівниками поліції було забезпечено йому таку можливість; після телефонної розмови ОСОБА_1 , працівники поліції ще декілька разів запропонували йому пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння, у відповідь ОСОБА_1 заперечував вживання ним наркотичних засобів; працівники поліції повторно запропонували пройти йому огляд, ОСОБА_1 відповів «Не вважаю за потрібне» (57:22 хв. відеозапису); працівники поліції роз`яснили ОСОБА_1 наслідки відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння та його права (57:30 хв. відеозапису).
Апеляційний суд звертає увагу на те, що пропозиція працівників поліції пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння була неодноразовою і зрозумілою, а відмова ОСОБА_1 від проходження огляду була очевидною, тобто такою, яка не викликала сумніву щодо її дійсності.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_1 - адвокат Скотар О.М. посилався на те, що ОСОБА_1 у стані наркотичного сп`яніння не перебував, працівники поліції не вчинили дій для перевірки наявності у нього цього стану.
Відповідно до пункту 2 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС та МОЗ України від 09 листопада 2015 року № 1452/735 (далі - Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Пунктом 4 Розділу І Інструкції визначено, що ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: 
наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота);
звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло;
сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови;
почервоніння обличчя або неприродна блідість.
Ознаки наркотичного сп`яніння, які стали підставою для вимоги про проходження огляду на стан сп`яніння, поліцейськими викладені у протоколі про адміністративне правопорушення. 
Апеляційний суд при цьому зважає на те, що підставою для висунення вимоги про необхідність проходження огляду на стан сп`яніння є суб`єктивне припущення поліцейського про перебування особи у стані наркотичного сп`яніння, яке ґрунтується на наявності у особи ознак наркотичного сп`яніння, перелік яких визначений у пункті 4 розділу І Інструкції.
Крім того відеозаписом з нагрудної камери працівника поліції вбачається, що працівник поліції посвітив йому ліхтариком в очі ОСОБА_1 для перевірки реакції його зіниць.
Також апеляційний суд зауважує, що законом не передбачено обов`язок працівників поліції залучати свідків для додаткового підтвердження у особи ознак наркотичного сп`яніння.

Посилання в апеляційній скарзі на не здійснення безперервно відеозапису апеляційним судом відхиляються, оскільки обставини вчинення адміністративного правопорушення підтверджуються сукупністю доказів, при цьому на відеозаписі з місця події зафіксовано усі обставини, які викладені у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення.

Крім того, доводи апеляційної скарги про те, що відеозаписом з нагрудної камери працівника поліції зафіксовано відсутність у ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння та про недопустимість відеозапису як доказу є суперечливими та взаємовиключними.
Апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги про провокацію з боку працівників поліції, оскільки відеозаписом зафіксовано, що працівниками поліції роз`яснено ОСОБА_1 , що відмова від проходження огляду на стан сп`яніння має наслідком складання протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 130 КУпАП.
Доводи апеляційної скарги про те, що працівники поліції не роз`яснили ОСОБА_1 його права та обов`язки, порядок проходження огляду, повністю спростовуються відеозаписом з нагрудної камери працівника поліції. 
Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено. Як і не встановлено істотних порушень норм КУпАП, які могли б стати підставою для скасування постанови, як про це просить в апеляційній скарзі апелянт.
З урахуванням викладеного, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, і, враховуючи характер вчиненого правопорушення, ступінь його суспільної небезпеки - це правопорушення являється грубим порушенням правил дорожнього руху є потенційно небезпечним для суспільства та становить реальну небезпеку учасникам дорожнього руху, загрожує їх життю, здоров`ю, тяжкість ймовірних наслідків, призначив адміністративне стягнення в межах санкції вказаної статті, оскаржувана постанова відповідає фактичним обставинам справи, а тому підлягає залишенню без змін.
Керуючись статтею 294 КУпАП, суд, -
у х в а л и в :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Скотара Олександра Миколайовича залишити без задоволення.
Постанову Дарницького районного суду міста Києва від 26 листопада 2025 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Г.І. Мостова