Справа № 127/30508/25
Провадження № 22-ц/801/901/2026
Категорія: 56
Головуючий у суді 1-ї інстанції Федчишен С. А.
Доповідач:Стадник І. М.

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
Іменем України

09 квітня 2026 року	  	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого, судді-доповідача Стадника І.М., 
суддів: Войтка Ю.Б., Міхасішина І.В.,
розглянув в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи
апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 
на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 29 січня 2026 року, ухвалене під головуванням судді Федчишина С.А.,
в справі № 127/30508/25
за позовом Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради (позивач)
до ОСОБА_1 (відповідач)
про стягнення надміру виплачених коштів допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, –
встановив:
Короткий зміст позовних вимог
У вересні 2025 року Департамент соціальної політики Вінницької міської ради звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплачених коштів допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, обґрунтувавши свої вимоги тим, що в управлінні соціального захисту населення (Лівобережне) департаменту соціальної політики міської ради з 04.08.2023р. перебуває на обліку гр. ОСОБА_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , як внутрішньо переміщена особа, яка перемістилася із АДРЕСА_2 та отримувала в управлінні допомогу на проживання внутрішньо переміщеним особам відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 20 березня 2022 року № 332 «Деякі питання виплати допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам» в розмірі 3 000 грн. по 30.11.2023 р., та з 01.12.2023 р. в розмірі 2 000,00 грн. щомісяця. 
Для продовження виплати допомоги 18.04.2024 ОСОБА_1 звернулась до управління соціального захисту населення (Лівобережне) із заявою про надання допомоги внутрішньо переміщеним особам. 
Рішенням від 18.04.2024 № 58501-45631329-2024-1 ОСОБА_1 призначено допомогу внутрішньо переміщеним особам з 01.03.2024 в розмірі 2 000 грн. 
Відповідно до довідки від 16.03.2025 № 178 ОСОБА_1 отримувала допомогу внутрішньо переміщеним особам в період з 01.08.2023 по 30.09.2024. 
26.09.2024 в систему ЄІССС надійшли дані верифікації, в ході якої виявлено невідповідності, а саме: за даними Адміністрації Державної прикордонної служби України отримувач або уповноважена особа перебувала за кордоном більш як 30 календарних днів підряд чи більше як 60 календарних днів підряд сукупно протягом періоду отримання допомоги (витяг з ЄІССС додається). 
26.06.2024 ОСОБА_1 перетнула кордон на пункті пропуску Шегині на виїзд з території України. Відповідно до листа Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України № 19/565-25-Вих від 03.01.2025 (копія додається), після перетину кордону 26.06.2024 в напрямку виїзду з території України, ОСОБА_1 не повернулась до України в період з 26.06.2024 по 26.07.2024, тобто станом на 27.07.2024 відповідач перебувала за кордоном більше 30 календарних днів підряд. 
Водночас в силу приписів пункту 6 та пункту 9 Порядку № 332 ОСОБА_1 яка є отримувачем допомоги внутрішньо переміщеним особам, зобов`язана повідомляти про виникнення/зміну обставин, які впливають на визначення права на отримання допомоги орган соціального захисту населення, уповноважену особу виконавчого органу сільської, селищної, міської ради або центр надання адміністративних послуг. Однак до управління соціального захисту населення (Лівобережне) жодних повідомлень від ОСОБА_1 не надходило. 
Отже кошти, отримані ОСОБА_1 як допомога внутрішньо переміщеним особам за період з 01.08.2024 по 30.09.2024, неправомірно, оскільки остання перебувала за кордоном більш як 30 календарних днів підряд станом на липень 2024 року, порушивши вимоги Порядку № 332. За вказаних підстав управління просить стягнути з відповідача на користь позивача виплачені кошти допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам за період з 01.08.2024 по 30.09.2024 в розмірі 4 000,00 грн.
Рішення суду першої інстанції
Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 29 січня 2026 року позов задоволено. Вирішено стягнути з ОСОБА_1 на користь Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради надміру виплачені кошти допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам за період з 01.08.2024 по 30.09.2024 в розмірі 4000,00 грн та у відшкодування витрат по сплаті судового збору кошти в розмірі 3028,00грн.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги
Не погодившись із судовим рішенням, відповідач ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.
Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
Доводи апеляційної скарги полягають у тому, що відповідач дійсно виїжджала за межі України тимчасово, на період літніх канікул з метою відвідати батька, проте у неї не було умислу на приховування інформації про час перебування за кордоном. 
Узагальнені доводи і заперечення інших учасників справи
У відзиві на апеляційну скаргу представник Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради Філіпова А.І. просила рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Провадження у справі в суді апеляційної інстанції
Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 13 березня 2026 року відкрито апеляційне провадження у справі, а ухвалою від 31 березня 2026 року закінчено підготовчі дії та призначено справу до розгляду, який вирішено здійснювати без повідомлення учасників справи.
Згідно з частиною 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду в справах з ціною позову менше 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Частиною 9 статті 19 ЦПК України встановлено, що для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення. 
Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи те, що стороною у справі подано апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції у справі, яка не відноситься до категорії тих, що не може бути розглянута у порядку спрощеного позовного провадження (ч. 4 ст. 274 ЦПК України) з ціною позову менше 30-ти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (4000 грн), колегією суддів вирішено призначити її розгляд в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Встановлені судом першої інстанції обставини 
Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку у Департаменті соціальної політики міської ради з 04.08.2023 року, як внутрішньо переміщена особа, яка перемістилася із м. Пологи, Запорізької області, Пологівського району, у зв`язку з чим отримувала допомогу на проживання внутрішньо переміщеним особам відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 20 березня 2022 року № 332 «Деякі питання виплати допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам»
Рішенням № 58501-45631329-2023-1 від 07.08.2023 ОСОБА_1 призначено допомогу на проживання внутрішньо переміщеним особам з 01.08.2023 в розмірі 3000 грн. та з 01.12.2023 в розмірі 2000 грн.
Відповідно до заяви про продовження виплати допомоги, поданої ОСОБА_1 18.04.2024 прийнято рішення від 18.04.2024 № 58501-45631329-2024-1, який їй призначено допомогу, як внутрішньо переміщеній особі з 01.03.2024 в розмірі 2000 грн. щомісячно.
Відповідно до довідки від 16.03.2025 № 178, ОСОБА_1 отримувала допомогу внутрішньо переміщеним особам в період з 01.08.2023 по 30.09.2024.
За даними Державної прикордонної служби України отримувач або уповноважена особа перебувала за кордоном більш як 30 календарних днів підряд чи більше як 60 календарних днів підряд сукупно протягом періоду отримання допомоги.
26.06.2024 гр. ОСОБА_1 перетнула кордон на пункті пропуску Шегині на виїзд з території України.
Відповідно до листа Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України № 19/565-25-Вих від 03.01.2025, після перетину кордону 26.06.2024 в напрямку виїзду з території України, гр. ОСОБА_1 не повернулась до України в період з 26.06.2024 по 26.07.2024, тобто станом 27.07.2024 відповідач перебувала за кордоном більше 30 календарних днів підряд.
Позиція апеляційного суду
Згідно з статтею 263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Оскаржуване рішення відповідає зазначеним вимогам. 
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що кошти отримані ОСОБА_1 за період з 01.08.2024 по 30.09.2024 неправомірно, оскільки остання перебувала за кордоном більш як 30 календарних днів підряд станом на липень 2024 року, порушивши вимоги Порядку № 332. 
Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції.
Відповідно до статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Однією із загальних засад цивільного законодавства України є свобода договору (п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України).
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі статтею 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Гарантії дотримання прав, свобод та законних інтересів внутрішньо переміщених осіб, відповідно до Конституції та законів України, міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, встановлює Закон України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб».
Відповідно до статті 4 цього Закону, факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених ст. 12 цього Закону.
Порядок оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 № 509.
Відповідно до пункту 1 Порядку № 509 довідка є документом, який підтверджує факт внутрішнього переміщення і взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.
Механізм надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам визначений Порядком надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України №332 від 20 березня 2022 року, який застосовується судом за змістом, діючим на момент звернення ОСОБА_1 із заявою про взяття її на облік, як внутрішньо переміщеної особи та виплати їй допомоги (04.08.2023 року).
Згідно з пунктом 2 Порядку № 332 (в редакції, що діяла на момент первинного звернення позивача за допомогою) з 1 серпня 2023 року допомога надається щомісячно з місяця звернення на період введення воєнного стану та одного місяця після його припинення чи скасування на кожну внутрішньо переміщену особу, відомості про яку включено до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб, у таких розмірах: для осіб з інвалідністю та дітей - 3000 гривень; для інших осіб - 2000 гривень.
Допомога виплачується за повний місяць незалежно від дати звернення за її наданням та дати припинення чи скасування воєнного стану.
Відповідно до пункту 6 Порядку № 332, якщо отримувач або уповноважена особа повернувся до покинутого місця проживання, виїхав на тимчасове чи постійне місце проживання за кордон або перебуває за кордоном більш як 30 календарних днів підряд чи більш як 60 календарних днів сукупно протягом шестимісячного періоду отримання допомоги, він зобов`язаний повідомити про такі обставини органу соціального захисту населення/уповноваженій особі виконавчого органу сільської, селищної, міської ради/центру надання адміністративних послуг за місцем перебування на обліку або надіслати заяву з використанням засобів поштового/електронного зв`язку (за технічної можливості з накладенням кваліфікованого електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису).
Відповідно до пункту 9 Порядку № 332, уповноважена особа зобов`язана протягом 14 календарних днів після виникнення змін, які впливають на визначення права на отримання допомоги, поінформувати про це засобами поштового/електронного зв`язку (за технічної можливості з накладеннях: електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису) орган соціального захисту населення, уповноважену особу виконавчого органу сільської, селищної, міської ради або центр надання адміністративних послуг.
Якщо отримувачів, яким призначено допомогу, відбулися зміни, які впливають на право на отримання допомоги, розмір допомоги перераховується з, місяця, що настає за місяцем виникнення таких змін, за заявою уповноваженої особи або згідно з інформацією, наданою компетентним органом, та/або за результатами проведеної додаткової перевірки рекомендацій, наданих Мінфіном, відповідно до Закону України “Про верифікацію та моніторинг державних виплат”. Таку заяву уповноважена особа має право надіслати з використанням поштового або електронного зв`язку органу соціального захисту населення, уповноваженій особі виконавчого органу сільської, селищної, міської ради або центру надання адміністративних послуг.
Відповідно до пункту 3 Порядку № 332 (в редакції Постанови № 709) рішення про продовження виплати допомоги внутрішньо переміщеним особам, зазначеним у пунктах 1 і 2 цієї постанови, приймається на підставі інформації Міністерства фінансів за результатами проведеної верифікації даних щодо одержувачів допомоги, інформацію про яких надано Міністерством соціальної політики з урахуванням даних, що обробляються стосовно них на інформаційно-аналітичній платформі електронної верифікації та моніторингу, на відповідність вимогам Порядку надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 березня 2022 року № 332 «Деякі питання виплати допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам» з урахуванням змін, затверджених цією постановою.
Як правильно встановлено судом першої інстанції та не заперечується сторонами, позивачці ОСОБА_1 призначено виплату допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам з 04.08.2023 по 30.11.2023 по 3000 грн щомісячно, з 01.12.2023 по 2000 грн на підставі поданої нею заяви від 04.08.2023 року.
В подальшому для продовження виплати допомоги, ОСОБА_1 було подано заяву від 18.04.2024 року і відповідно до довідки від 16.03.2025 № 178, вона отримувала допомогу внутрішньо переміщеним особам в період з 01.08.2023 по 30.09.2024.
Водночас, 26.06.2024 ОСОБА_1 перетнула кордон на пункті пропуску Шегині на виїзд з території України і протягом 30 денного терміну, тобто до 27.07.2024 на територію України не повернулась.
Відповідно до п. 6 та 9 Порядку № 332 (зі змінами) вказує, що кожна внутрішньо переміщена особа зобов`язана повідомити орган соціального захисту населення/уповноваженій особі виконавчого органу сільської, селищної, міської ради/центру надання адміністративних послуг за місцем перебування на обліку або надіслати заяву з використанням засобів поштового/електронного зв`язку про своє перебування за межами території України понад 30 календарних днів підряд чи 60 календарних днів сукупно під час отримання допомоги на проживання ВПО із можливістю збільшення на певний термін та умовах вказаних строків, адже таке перебування за кордоном поза межами визначених строків є підставою для відмови у призначенні та продовженні виплати цього виду допомоги.
Відтак перебування особи за межами України понад визначені Порядком строки без належного повідомлення та підтвердження поважних причин є підставою для припинення, непризначення та непоновлення виплати допомоги ВПО.
Відповідно до п. 29 Порядку у разі неправомірної або повторної виплати отримувачу допомоги за певний період суми такої виплаченої допомоги повертаються отримувачем добровільно або за вимогою органу соціального захисту населення. Орган соціального захисту населення з моменту виявлення факту надміру перерахованої (виплаченої) допомоги визначає обсяг неправомірно або повторно отриманих коштів та протягом 30 робочих днів повідомляє про це уповноваженій особі або отримувачу шляхом надсилання повідомлення з використанням засобів поштового/ електронного зв`язку (із застосуванням засобів електронного сповіщення Єдиної системи (за технічної можливості)/засобами мобільного зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику. Орган соціального захисту населення має право здійснити перерахунок надміру виплачених коштів допомоги отримувачу за рахунок наступних виплат. У разі неповернення надміру виплачених коштів добровільно в установлені строки орган соціального захисту населення вирішує питання про їх стягнення в судовому порядку.
Зважаючи на те, що відповідач не повідомила уповноважені органи про своє перебування за межами України понад встановлений строк, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що отримана нею допомога на проживання ВПО за період з серпня 2024 року по жовтень 2024 року у розмірі 4000 грн є неправомірно отриманою та підлягає поверненню
Подавши заяву від 18 квітня 2024 року ОСОБА_1 підтвердила обізнаність із вимогами Порядку № 332, які передбачають відмову в призначенні допомоги у разі перебування за кордоном понад 30 днів без поважних причин, а відтак знала й про обставини, що виключали її право на отримання допомоги, проте не повідомила про це орган соціального захисту.
Таким чином, отримані кошти є безпідставно набутими у розумінні статей 1212 ЦК України та підлягають поверненню, оскільки були виплачені внаслідок недобросовісної поведінки відповідачки, яка полягала у неповідомленні про перебування за кордоном.
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо відсутності умислу на отримання грошової допомоги, на яку вона не мала права, й так само причини за яких вона виїхала за межі України, не можуть бути підставою для звільнення від обов`язку повернення зайво сплачених сум відповідно до законодавства. Аргументи про складні життєві обставини не спростовують встановленого факту порушення відповідачем вимог, оскільки обов`язок повідомлення про підстави для припинення/зміни виплат прямо покладений на отримувача допомоги.
Наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують встановлені у справі фактичні обставини та висновки, які обґрунтовано викладені у мотивувальній частині оскаржуваного судового рішення суду першої інстанції, та зводяться до незгоди заявника з висновками щодо їх оцінки та містять посилання на факти, що були предметом дослідження суду.
Згідно з статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Щодо судових витрат 
Оскільки апеляційна скарга не підлягає задоволенню, то суд не здійснює перерозподіл витрат по сплаті судового збору.
Керуючись статтями 375, 381, 382-384, 389, 390 ЦПК України, суд, - 
постановив:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 29 січня 2026 року, - без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, не підлягає.
Головуючий:    І.М. Стадник

Судді:     Ю.Б.Войтко

І.В.Міхасішин