ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2026 року 	м. Полтава	Справа № 440/5012/25	

Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Супруна Є.Б., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження справу №440/5012/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В:

14.04.2025 адвокат Стаценко Джамал Русланович, здійснюючи на підставі ордера (серія АХ №1251296 від 14.04.2025) надання правничої допомоги ОСОБА_1 , звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (надалі - ГУПФ в Хмельницькій області), в якому просить суд:
- визнати протиправним та скасувати вішення відповідача від 24.02.2025 №163750027578, яким ОСОБА_1 було відмовлено у призначенні пенсії за віком;
- зобов`язати ГУПФ в Хмельницькій області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу, що дає право на призначення пенсії за віком, періоди роботи з 18.11.1987 по 01.04.1989 та з 20.04.1989 по 13.03.1996;
- зобов`язати ГУПФ в Хмельницькій області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на підставі ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
В якості підстави для звернення до суду заявник вказує на протиправну, як на його думку, поведінку відповідача, що полягає у неналежній оцінці фактичних обставин трудової діяльності позивача, що призвело до протиправної відмови у призначенні йому пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Ухвалою судді Полтавського окружного адміністративного суду від 21.04.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні). 
У відзиві на позовну заяву представник ГУПФ в Хмельницькій області висловив свої заперечення проти задоволення позову. Зазначив, що 17.02.2025 ОСОБА_1 звернувся до ГУПФ в Полтавській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". За принципом екстериторіальності заяву опрацьовано ГУПФ в Хмельницькій області, рішенням якого від 24.02.2025 №163750027578 відмовлено позивачу у призначенні пенсії за віком за заявою від 17.02.2025 у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу (31 рік), передбаченого ст. 26 Закону №1058-IV. До страхового стажу позивача не враховано період роботи з 18.11.1987 по 01.04.1989, оскільки в матеріалах електронної пенсійної справи відсутнє особисте повідомлення заявника про неодержання пенсії від органів пенсійного забезпечення російської федерації; період роботи з 20.04.1989 по 13.03.1996, оскільки в записі прийому на роботу дата наказу дописана іншим чорнилом. Згідно з наданими документами та індивідуальними відомостями про застраховану особу страховий стаж позивача становить 23 роки 04 місяці 01 день, що недостатньо для призначення пенсії за віком (а.с. 31-36).
До відзиву відповідач приєднав клопотання про залучення як співвідповідача ГУПФ в Полтавській області (а.с. 39), оскільки позивач проживає у Полтавському районі Полтавської області, з огляду на що виплату пенсії здійснюватиме зазначений територіальний орган.
Суд визнає це клопотання необґрунтованим та відмовляє у його задоволенні, оскільки відповідно до абзацу 12 пункту 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 №22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України 07.07.2014 №13-1), після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу. 
Таким чином за обставин даної справи саме на ГУПФ в Хмельницькій області нормативно покладено обов`язок з вирішення питання про призначення пенсії ОСОБА_1 . До того ж позовних вимог до ГУПФ в Полтавській області позов не містить. 
Розгляд справи судом здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами. 
Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Сорока Буринського району Сумської області, 17.02.2025 звернувся через територіальний орган Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії. До заяви позивач окрім документів, що посвідчують особу, додав трудову книжку серія НОМЕР_1 від 18.10.1964 (а.с. 46-53).
Відповідно до записів про відомості про роботу трудової книжки ОСОБА_1 : 
- з 01.09.1980 по 25.07.1981 навчання в МПТУ-8 м. Суми, кваліфікація ізолювальника 3 розряду (атестат №7549 від 25.07.1981);
- 01.10.1981 зарахований ізолювальником 3 розряду на Симферопольську дільницю (наказ №191-к від 29.09.1981) в Симферопольське спецуправління №71 тресту "Термоізоляція";
- 02.11.1981 звільнений за ст. 36 п. 1 КЗпП УРСР за згодою сторін (наказ №252-к від 08.12.1981);
- 29.11.1982 зарахований на відділення №2 в якості робітника в Радгосп "Ударник" Нижньогірського району Кримської області (наказ №76-к від 19.11.1982);
- 10.03.1983 переведений на відділення №4 в якості робітника (наказ №36-к від 10.03.1983);
- 06.04.1983 переведений після закінчення курсів ДОСААФ трактористом відділення №4 (наказ №46-к від 07.04.1983);
- 19.05.1983 звільнений у зв`язку з призовом в Радянську Армію (наказ №66-к від 19.05.1983);
- 18.06.1983 зарахований на відділення №4 в якості тракториста в Радгосп "Ударник" Нижньогірського району Кримської області (наказ №78-к від 20.06.1983);
- 26.11.1983 звільнений у зв`язку з призовом в Радянську Армію (наказ №155-к від 26.11.1983);
- з 05.12.1983 по 16.12.1985 служба в Армії (в/к НОМЕР_2 від 05.12.1983);
- 13.02.1986 прийнятий в якості тракториста відділення №3 в Радгосп "Ударник" Нижньогірського району Кримської області (наказ №12-к від 10.02.1986);
- 22.10.1987 звільнений за ст. 38 КЗпП України за власним бажанням у зв`язку зі зміною місця проживання (наказ №81-к від 22.10.1987);
- 18.11.1987 прийнятий трактористом у відділення №2 Радгоспу "Блакитна Бухта" (наказ №91-к від 16.11.1987);
- 30.05.1988 переведений скотарем МТФ (наказ №28л від 30.05.1988);
- 01.04.1989 звільнений за власним бажанням (наказ №17л від 01.04.1989);
- 20.04.1989 прийнятий в якості тракториста полеводчої бригади №8 в Радгосп "Ударник" Нижньогірського району (наказ №24-к від 21.04.1989);
- 13.03.1996 звільнений за ст. 38 КЗпП України за власним бажанням (наказ №10-к від 13.03.1996).  
Заяву було розглянуто за принципом екстериторіальності ГУПФ в Хмельницькій області, яким 24.02.2025 прийнято рішення №163750027578 про відмову у призначенні пенсії за віком згідно зі статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу (31 рік) (а.с. 16). Результати розгляду документів, доданих до заяви: страховий стаж особи становить 23 роки 4 місяці 1 день. За доданими документами до страхового стажу не зараховано: період з 18.11.1987 по 01.04.1989, оскільки в матеріалах електронної пенсійної справи відсутнє особисте повідомлення заявника про неодержання пенсії від органів пенсійного забезпечення російської федерації; період з 20.04.1989 по 13.03.1996, оскільки в записі прийому на роботу дата наказу дописана іншим чорнилом. Для зарахування до страхового стажу: періоду з 18.11.1987 по 01.04.1989 необхідно в заяві зазначити інформацію про отримання або неотримання пенсійних виплат за зазначені періоди роботи від органів пенсійного забезпечення російської федерації; періоду з 20.04.1989 по 13.03.1996 необхідно надати уточнюючу довідку, видану на підставі первинних документів та відповідну довідку про реорганізацію.
Позивач вважає протиправними мотиви відмови, оскільки існують усі умови, необхідні для призначення пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" за наявності стажу роботи за періоди з 18.11.1987 по 01.04.1989 та з 20.04.1989 по 13.03.1996, підтверджених записами трудової книжки.  
З цих підстав позивач через представника звернувся до суду з даним позовом за захистом порушеного права на призначення пенсії за віком.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.
Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. 
З 01.01.2004 таким законом є, насамперед, Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (надалі - Закон №1058-IV), який був прийнятий на зміну положенням Закону України "Про пенсійне забезпечення".
Оскільки і Закон №1058-IV, і Закон України "Про пенсійне забезпечення" регулюють одні й ті ж правовідносини, то пріоритет у застосуванні, за загальним правилом, мають норми Закону №1058-IV, як спеціального акта права, прийнятого пізніше у часі, а норми Закону України Про пенсійне забезпечення" підлягають субсидіарному (додатковому) застосуванню у разі неурегульованості певного питання приписами Закону №1058-IV.
Відповідно до ст. 8 Закону №1058-IV, право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.
За приписами ч. 1 ст. 9 Закону №1058-IV, відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Частиною першою статті 26 Закону №1058-IV передбачено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.
Починаючи з 01.01.2018 право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу - з 01.01.2024 по 31.12.2024 - не менше 31 року.
Статтею 24 Закону №1058-IV визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Визначення поняття "трудовий стаж" чинне законодавство не містить, однак з аналізу норм Закону №1058-IV можна дійти висновку, що це періоди офіційної трудової діяльності особи до 01.01.2004 (до набрання чинності Закону №1058-IV), що підтверджуються записами у трудовій книжці.
При цьому періоди трудової діяльності до 01.01.2004, які зараховуються до страхового стажу, визначаються законодавством, яке діяло до прийняття Закону №1058-IV, а саме - статтею 56 Закону України від 05.11.1991 №1788-ХІІ "Про пенсійне забезпечення".
Відповідно до ч. 1 ст. 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення", до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв. 
Згідно зі статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення", основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Зазначеним нормам Закону корелює пункт 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (надалі - Порядок №637), за змістом якого основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Відповідно до п. 3 Порядку №637, за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Отже, законодавець визначив, що основним документом, який підтверджує стаж роботи за період до набрання чинності Законом №1058-IV, є трудова книжка і саме за відсутності такої або відповідних записів у ній стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. 
Предмет спору у цій справі зводиться до з`ясування обставин правомірності рішення пенсійного органу щодо відмови позивачу у призначенні пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону №1058-IV.
Так, у рішенні ГУПФ в Хмельницькій області від 24.02.2025 №163750027578 фактичною підставою для відмови позивачу взято обставини відсутності необхідного страхового стажу у кількості 31 року за наявного 23 роки 4 місяці 1 день.
За твердженням пенсійного органу, однією з підстав для відмови у призначенні пенсії за віком слугував висновок про незарахування періоду з 18.11.1987 по 01.04.1989 до страхового стажу, оскільки в матеріалах електронної пенсійної справи відсутнє особисте повідомлення заявника про неодержання пенсії від органів пенсійного забезпечення російської федерації.
Оцінюючи на предмет обґрунтованості такий мотив відмови у призначенні пенсії, суд зазначає наступне.
Відповідно до пункту 144 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону №1058-IV, громадянам України, які проживають на тимчасово окупованих територіях України або під час тимчасової окупації територій виїхали на підконтрольну Україні територію, виплата пенсії згідно з цим Законом проводиться за умови неодержання пенсії від органів пенсійного забезпечення Російської Федерації. У разі відсутності обміну інформацією між органами пенсійного забезпечення України та Російської Федерації неодержання пенсії від органів пенсійного забезпечення Російської Федерації підтверджується повідомленням про це органу Пенсійного фонду в заяві особи про призначення, поновлення та продовження виплати пенсії.
Згідно з підпунктом 9 пункту 2.1 розділу II Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, орган, що призначає пенсію, додає одержаний на запит документ про те, що особа не перебуває на обліку в органах пенсійного забезпечення Російської Федерації як одержувач пенсії.
У разі відсутності обміну інформацією між органами пенсійного забезпечення України та Російської Федерації неодержання пенсії від органів пенсійного забезпечення Російської Федерації підтверджується повідомленням про це органу, що призначає пенсію, в заяві особи про призначення, поновлення та продовження виплати пенсії (для осіб, зазначених у пункті 144 розділу XV Закону).
Суд враховує обставини того, що у зв`язку з повномасштабним вторгненням РФ на територію України 24.02.2022 Україна розірвала дипломатичні відносини з РФ, що, у свою чергу, унеможливлює з цієї дати направлення запитів та листів до установ держави-агресора.
Тож у спірних правовідносинах факт неодержання пенсії від органів пенсійного забезпечення РФ підтверджується лише повідомленням особи про це органу Пенсійного фонду у заяві про призначення пенсії.
Водночас, суд звертає увагу на норму пункту 4.2 розділу ІV Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, відповідно до якої при прийманні документів працівник структурного підрозділу, який здійснює прийом та обслуговування осіб: повідомляє про необхідність дооформлення документів або надання додаткових документів у тримісячний строк з дня подання заяви про призначення пенсії, у разі неналежного оформлення поданих документів або відсутності необхідних документів.
Судом не встановлено обставин того, що з боку ГУПФ в Хмельницькій області було вжито заходів для повідомлення ОСОБА_1 про необхідність дооформлення поданої ним заяви про призначення пенсії шляхом зазначення інформації щодо дійсного стану отримання ним пенсійних виплат від органів пенсійного забезпечення РФ.
За таких обставин посилання відповідача в оскаржуваному рішенні на факт неподання позивачем такого повідомлення суд визнає безпідставними. 
Оцінюючи на предмет правомірності такий мотив відмови з підстав незарахування до страхового стажу періоду з 20.04.1989 по 13.03.1996, оскільки в запис у трудовій книжці щодо прийому на роботу про дату наказу дописаний іншим чорнилом, суд зазначає наступне.
Суд дослідив наявну в матеріалах електронної справи фотокопію трудової книжки серії НОМЕР_1 , зі змісту якої з`ясував, що під записами за період роботи в Радгоспі "Ударник" Нижньогірського району з 20.04.1989 по 13.03.1996 написання дати наказу про прийом на роботу дещо відрізняється товщиною почерку.
У зв`язку з цим слід зазначити, що порядок ведення трудових книжок у 1989 році регулювався Інструкцією про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях від 20.06.1974 №162, затвердженою постановою Держкомпраці СРСР (надалі - Інструкція №162), а в подальшому - Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників №58 від 29.07.1993, затвердженою наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України (надалі - Інструкція №58).
Пунктом 1 Інструкції №162 визначалося, що питання, пов`язані з порядком ведення трудових книжок, їх зберігання, виготовлення, постачання та обліку, регулюються постановою Ради Міністрів СРСР та ВЦСПС від 06.09.1973 № 656 "Про трудові книжки працівників та службовців" (надалі - Порядок №656) та цією Інструкцією.
Відповідно до пункту 1 Порядку №656, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робітників і службовців. Трудові книжки ведуться на всіх робітників і службовців державних, кооперативних і громадських підприємств, установ і організацій, які працювали понад 5 днів, у тому числі на сезонних і тимчасових працівників, а також на позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню. 
Згідно з пунктами 5, 6 Порядку №656, заповнення трудової книжки вперше провадиться адміністрацією підприємства, установи, організації в присутності робітника. Відомості про робітника засвідчуються підписом спеціально уповноваженої особи та печаткою. В трудову книжку вносяться відомості про працівника: прізвище, ім`я, по батькові, освіта, професія, спеціальність.
Відповідно до пункту 18 Порядку №656, відповідальність за організацію робіт по веденню, обліку, збереженню та видачі трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації. Відповідальність за своєчасне та правильне заповнення трудових книжок, за їх облік, зберігання та видачу несе спеціально уповноважена особа, яка призначається наказом (розпорядженням) керівника підприємства, установи, організації. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, збереження і видачі трудових книжок посаді особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.
Так само, відповідно до пунктів 2.3 і 2.4 Інструкції №58 записи в трудовій книжці при звільненні або переведенні на іншу роботу повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону. Усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).
Таким чином, оскільки обов`язок з ведення трудових книжок законодавцем покладено на підприємства, установи, організації, то обставини її неналежного заповнення не можуть позбавити особу права на включення періодів роботи до страхового стажу та на отримання пенсії з його врахуванням.
Відтак, недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на його особисті права.
Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 06.02.2018 у справі №677/277/17 та в постанові від 24.05.2018 у справі №490/12392/16-а.
З урахуванням наведеного правового регулювання спірних правовідносин та усталеної судової практики, суд формулює висновок по суті спору, відповідно до якого позивач не може нести відповідальність за правильність заповнення та ведення трудової книжки, а отже й не може бути обмежений у праві врахування до трудового (страхового) стажу періоду його роботи з 20.04.1989 по 13.03.1996.
Зважаючи на викладене рішення ГУПФ в Хмельницькій області від 24.02.2025 №163750027578 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком суд визнає протиправним, у зв`язку з чим скасувує його.
З приводу ж вимог позивача про зобов`язання ГУПФ в Хмельницькій області призначити йому пенсію суд зазначає, що уповноваженим органом з цих питань є відповідний орган пенсійного фонду, до виключної компетенції якого входить розгляд документів, у тому числі і поданих вперше.
Адміністративний суд не може підміняти уповноважений орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань по суті, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.
Питання про наявність підстав для призначення пенсії за віком на пільгових умовах відноситься до повноважень органу Пенсійного фонду, який здійснював розгляд заяви, у даному випадку - до повноважень ГУПФ в Хмельницькій області.
При цьому суд враховує висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 07.03.2018 у справі №233/2084/17, який зазначав, що завданням адміністративного суду є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень та їх відповідності правовим актам вищої юридичної сили. Завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Тому завданням адміністративного суду є саме контроль за легітимністю прийняття рішень.
За таких обставин позов у частині вимог щодо призначення ОСОБА_1 пенсії за віком суд залишає без задоволення.
Натомість, обираючи належний та достатній спосіб захисту порушеного права, суд вважає за необхідне зобов`язати ГУПФ в Хмельницькій області здійснити повторний розгляд заяви ОСОБА_1 від 17.02.2025 про призначення йому пенсії за віком з урахуванням висновків суду про необхідність зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періодів його роботи з 18.11.1987 по 01.04.1989 та з 20.04.1989 по 13.03.1996 згідно із записами трудової книжки серії НОМЕР_1 від 18.10.1964.  
Тож позов у цілому слід задовольнити частково.
З урахуванням приписів ст. 139 КАС України суд констатує право позивача на половину судових витрат, які складаються лише із сум сплаченого судового збору за звернення до суду з позовом у розмірі 1211,20 грн, які слід стягнути у розмірі 605,60 грн за рахунок бюджетних асигнувань ГУПФ в Хмельницькій області, як суб`єкта владних повноважень, який безпосередньо допустив порушення прав позивача.
Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд 

У Х В А Л И В:

1. Позов ОСОБА_1 у справі №440/5012/25 - задовольнити частково.
2. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 24.02.2025 №163750027578.
3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області здійснити повторний розгляд заяви ОСОБА_1 від 17.02.2025 про призначення йому пенсії за віком з урахуванням висновків суду про необхідність зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періодів його роботи з 18.11.1987 по 01.04.1989 та з 20.04.1989 по 13.03.1996 згідно із записами трудової книжки серія НОМЕР_1 від 18.10.1964.
4. В решті вимог - позов залишити без задоволення. 
5. Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області частину судових витрат, що пов`язані зі сплатою судового збору, у сумі 605 (шістсот п`ять) грн 60 коп.
Позивач:  ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ; АДРЕСА_1 ).
Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (код ЄДРПОУ 21318350; вул. Гната Чекірди, 10, м. Хмельницький, 29013).
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду впродовж тридцяти днів з моменту його підписання.  

Суддя	 	Є.Б. Супрун