Cправа № 127/4402/26
Провадження № 2-а/127/53/26 

Р І Ш Е Н Н Я
Іменем України
23 лютого 2026 року          м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:
головуючого судді - Гриневича В.С. 
секретар судового засідання: Вчерашнюк А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу №127/4402/26 за позовом  ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції в особі Управління патрульної поліції у Вінницькій області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним адміністративним позовом, який мотивовано тим, що згідно постанови інспектора 2 взводу 4 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції у Вінницькій області лейтенанта поліції Тронца Миколи Сергійовича від 01.02.2026 серії ЕНА №6600695, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу у розмірі 340 гривень.
Із вищевказаною постановою позивач не погоджується, вважає її неправомірною та такою, що підлягає скасуванню, з огляду на відсутність в діях позивача події та складу адміністративного правопорушення, грубого порушення права на правничу допомогу.
Як зазначається позивачем, 01.02.2026 він керував транспортним засобом Volkswagen Passat, д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Хмельницьке шосе в лівому ряду смуги руху (оскільки правий ряд був зайнятий іншими транспортними засобами). Рухаючись в межах лівого ряду смуги руху, позивач планувавши їхати прямо, побачивши знак, що їхати прямо можна тільки із правої смуги, зрозумівши що йому потрібно перелаштуватися, увімкнув правий показчик повороту та почав маневр щоб перелаштуватись у правий ряд, який рухався, авто яке їхало в правому ряду правої смуги поблимало дальнім світлом фар та припинилось, такими діями давши зрозуміти позивачу, що він його пропускає у правий ряд, тому позивач переконавшись в безпечності дорожнього руху здійснив маневр та перестроївся в правий ряд, однак, коли позивач вже був в правому ряді смуги руху, то на світлофорі загорілося червоне світло світлофора, дочекавшись зеленого світла світлофора, позивач почав рух прямо, як то було дозволено з правої смуги руху, однак доїхавши до середини перехрестя, поліцейський екіпаж, який їхав навпроти, включивши мигалки, та почавши сигналити, дали зрозуміти позивачу що вони його зупиняють, на вимогу поліцейських позивач обравши безпечне місце для зупинки та включивши сигнал «аварійки» зупинився на вимогу поліцейських.
Працівник патрульної поліції, підійшовши до позивача повідомив його про порушенням вимоги дорожнього знаку 5.16, чим порушив п. 8.4. ґ ПДР України – порушення вимог інформаційно-вказівних знаків.
Однак, позивач даного правопорушення не визнає, оскільки він не порушив знак 5.16 «Напрямки руху по смугах», поїхав з правої смуги руху, як то дозволено знаком 5.16, крім того потрібно зауважити, що на вулиці була темна пора доби, відключення світла, погіршені погодні умови (слизько та сніг), та місцевості позивач не знає, крім того, через хвилювання (оскільки позивача вперше зупинила поліція) навіть не зрозумів чи відеофіксація правопорушення здійснювалась, інспектор при винесенні постанови не розібрався у ситуації. Все відбулось швидко та незрозуміло для позивача, через хвилювання. 
На підставі вищевикладеного позивач просив позовні вимоги задовольнити.
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 12.02.2026 відкрито провадження у адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції в особі Управління патрульної поліції у Вінницькій області про скасування постанови серії ЕНА № 6600695 від 01.02.2026 про накладення на позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн., у справі про адміністративне правопорушення. Також відповідачу було запропоновано протягом трьох днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі надати суду відзив на позовну заяву і всі письмові та електронні докази.
На виконання вимог ухвали суду про відкриття провадження у справі, представником відповідача було надіслано суду відзив. Зі змісту даного відзиву вбачається, що, на думку представника відповідача, вимоги позивача є безпідставними та такими що не підлягають задоволенню. Так, під час патрулювання в м. Вінниці по вул. Хмельницьке шосе, інспектором взводу №2 роти №4 БУПП у Вінницькій області ДПП Тронц Миколою Сергійовичем було помічено автомобіль Volkswagen Passat днз НОМЕР_1 , водій якого ОСОБА_1 керував транспортним засобом та не виконав вимогу дорожнього знаку 5.16 «Напрямки руху по смугах» та здійснив рух прямо зі смуги, яка дозволяє рух ліворуч, чим порушив п. 8.4. ґ ПДР України.
Встановивши всі обставини правопорушення, керуючись ст.ст. 33 та 284 КУпАП інспектором було прийнято рішення притягти водія до адміністративної відповідальності та в подальшому винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серії ЕНА №6600695 за ч. 1 ст 122 КУпАП.
Враховуючи викладені обставини, дану постанову представник відповідача вважає законною та вважає що підстави для задоволення позову відсутні.
В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, однак заявою від 23.02.2026 просив розгляд справи провести у його відсутність, зазначивши, що позовну заяву підтримує у повному обсязі.
Представник Департаменту патрульної поліції Національної поліції України в особі Управління патрульної поліції у Вінницькій області Ковальчук Д.О. заявою від 23.02.2026 просив розгляд справи провести у його відсутність, зазначивши, що заперечує, щодо позову та просить відмовити в його задоволенні.
Згідно з частиною третьою статті 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.
Частиною четвертою статті 229 КАС України передбачено, що у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, з огляду на таке.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 01.02.2026 поліцейським 2 взводу 4 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції у Вінницькій області лейтенантом поліції Тронцом Миколою Сергійовичем винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичного режимі серії ЕНА №6600695, якою визнано винним ОСОБА_1 в тому, що він 01.02.2026 о 18 год. 38 хв. в м. Вінниця, вул. Хмельницьке шосе, 23, керуючи транспортним засобом Volkswagen Passat, д.н.з. НОМЕР_1 , порушив вимогу дорожнього знаку 5.16, чим порушив п. 8.4 ґ) ПДР – Порушення вимог інформаційно-вказівних знаків.
Вказаною постановою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам та правомірності рішення суб`єкта владних повноважень про притягнення позивача до адміністративної відповідальності суд виходить з наступного. 
Відповідно до статті 14 Закону України "Про дорожній рух" учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів.
До учасників дорожнього руху належать водії та пасажири транспортних засобів, пішоходи, велосипедисти, погоничі тварин. Учасники дорожнього руху зобов`язані, у тому числі, знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 затверджено Правила дорожнього руху (далі - ПДР України).
Відповідно до п. 1.1 ПДР України останні відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.
Пунктом 1.3 ПДР України визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.
Згідно з пунктом 8.1 а) ПДР України, регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.
Відповідно до пункту 8.4. ПДР України дорожні знаки поділяються на групи:
а) попереджувальні знаки. Інформують водіїв про наближення до небезпечної ділянки дороги і характер небезпеки. Під час руху по цій ділянці необхідно вжити заходів для безпечного проїзду;
б) знаки пріоритету. Встановлюють черговість проїзду перехресть, перехрещень проїзних частин або вузьких ділянок дороги;
в) заборонні знаки. Запроваджують або скасовують певні обмеження в русі;
г) наказові знаки. Показують обов`язкові напрямки руху або дозволяють деяким категоріям учасників рух по проїзній частині чи окремих її ділянках, а також запроваджують або скасовують деякі обмеження;
ґ) інформаційно-вказівні знаки. Запроваджують або скасовують певний режим руху, а також інформують учасників дорожнього руху про розташування населених пунктів, різних об`єктів, територій, де діють спеціальні правила;
д) знаки сервісу. Інформують учасників дорожнього руху про розташування об`єктів обслуговування;
е) таблички до дорожніх знаків. Уточнюють або обмежують дію знаків, разом з якими вони встановлені.
Відповідно до розділу 33 Дорожні знаки ПДР знак 5.16 «Напрямки руху по смугах» відноситься до інформаційно-вказівних знаків та показує кількість смуг на перехресті і дозволені напрямки руху по кожній з них.
Відповідно до частини першої статті 122КУпАП перевищеннявстановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш якна двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками,-тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Отже, за диспозицією частини першої статті 122 КУпАП відповідальність наступає за порушення вимог дорожніх знаків.
Зі змісту оскаржуваної постанови слідує, що ОСОБА_1 01.02.2026 о 18 год. 38 хв. в м. Вінниця, вул. Хмельницьке шосе, 23, керуючи транспортним засобом Volkswagen Passat, д.н.з. НОМЕР_1 , порушив вимогу дорожнього знаку 5.16, чим порушив п. 8.4 ґ) ПДР України. 
В свою чергу позивач заперечує такі обставини, зазначаючи що не вчиняв адміністративного правопорушення та керував транспортним засобом із дотриманням ПДР України. 
Однак, дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що будь яких доказів на підтвердження вчинення  ОСОБА_1  адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. ст. 122 КУпАП, матеріали справи не містять.
Зокрема, з наданих представником відповідача відеозапису з камери ситуаційного центру м. Вінниці, не вбачається того, що ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом порушив вимогу дорожнього знаку 5.16.
На вказаному відеозаписі зафіксовано, що позивач виявивши, що рух з лівої смуги руху дозволено лише ліворуч, однак маючи намір їхати прямо, переконавшись у безпечності маневру перелаштувався у праву смугу, та на дозволений сигнал світлофора здійснив рух прямо.
Разом з тим, суд звертає увагу на те, що представником відповідача не надано суду доказів на підтвердження того, що на ділянці руху якою рухався позивач встановлено дорожній знак 5.16, натомість з оскаржуваної постанови вбачається, що останній порушив саме вимоги дорожнього знаку 5.16.
Таким чином, будь яких доказів на підтвердження обставин, які слугували підставою для винесення поліцейським постанови про вчинення  ОСОБА_1  правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн., матеріали справи не містять. 
Єдиним доказом вчинення  ОСОБА_1  адміністративного правопорушення, є сама оскаржувана постанова у справі про адміністративне правопорушення. Однак, зазначена постанова є предметом спору між сторонами та не може розглядатися, як доказ, за відсутності інших доказів на підтвердження обставин вказаних в оскаржуваній постанові.
Окрім того, відповідно до статті 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Разом з тим, відповідно до абзацу другого статті 279 КУпАП головуючий на засіданні колегіального органу або посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення. На засіданні заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.
При цьому, з доданого представником відповідача відеозаписів із нагрудних бодікамер інспекторів поліції вбачається, що працівник поліції взагалі не здійснював розгляд справи, не роз`яснив ОСОБА_1 його права, не дізнався чи наявні у неї клопотання, а повідомив про винесення відносно нього постанови про накладення на неї адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення.
Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Статтею 7 КУпАП закріплено, що ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.
Положеннями статті 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП (ч. 2 ст. 251 КУпАП).
Відповідно до статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. 
Однак, відповідачем не доведено належними та допустимими доказами правомірності прийнятого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності складу адміністративного правопорушення.
Поряд з цим, положеннями частини третьої статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:
1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;
2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);
3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;
4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
З огляду на вищевикладене винесена відносно  ОСОБА_1  постанова про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 340 грн. за частиною першою статті 122 КУпАП, підлягає скасуванню, а провадження по справі закриттю.
Згідно з частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Таким чином на користь позивача підлягають стягненню, за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції Національної поліції України витрати пов`язані зі сплатою судового збору в сумі 665,60 грн. 
Керуючись ст.ст. 7, 126, 247, 293 КУпАП, ст.ст. 72, 77, 118-119, 122, 143, 242-244, 246, 262, 286 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.
Постанову серії ЕНА №6600695 від 01 лютого 2026 року, винесену поліцейським 2 взводу 4 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції у Вінницькій області лейтенантом поліції Тронцом Миколою Сергійовичем про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн. скасувати та закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на користь ОСОБА_1 судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору в сумі 665,60 (шістсот шістдесят п`ять грн. шістдесят коп).
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Сьомого апеляційного адміністративного суду. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Відповідно до пункту 4 частини п`ятої статті 246 КАС України:
Позивач: ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 .
Відповідач: Департамент патрульної поліції Національної поліції України в особі Управління патрульної поліції у Вінницькій області, адреса: м. Вінниця, вул. Ботанічна, 24

Суддя: