Справа № 523/23591/25
Провадження № 2-о/505/115/2026

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 квітня 2026 року місто Подільськ

Подільський міськрайонний суд Одеської області
в складі: головуючого судді Білоуса В.М.
секретар судових засідань Негрескул Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Поділськ, справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області, про встановлення факту належності правовстановлюючого документу,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про встановлення факту належності їй диплому НОМЕР_1 від 16 липня 984 року, вказавши в заяві, що 07 жовтня 2025 року вона звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області із заявою про призначення пенсії за віком. Проте, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області їй було відмовлено у призначені пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного трудового стажу, так як до трудового стажу не зараховано період навчання згідно диплому НОМЕР_1 від 16.07.1984 року про навчання в Пензенському середньому професійно-технічному училищі управління торгівлі облвиконкому, оскільки на титульній сторінці прізвище заявниці зазначено російською мовою як « ОСОБА_2 », що не відповідає паспортним даним заявниці російською мовою « ОСОБА_3 ». Тому просить суд, встановити факт належності їй диплому НОМЕР_1 від 16.07.1984 року.
Заявник ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, проте надала суду заяву, згідно якої заявлені вимоги підтримує повністю, просить суд розглянути справу за її відсутності та вимоги заяви задовольнити повністю.
Представник заінтересованої особи Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області в судове засідання не з`явився, проте надав заяву, згідно якої просить проводити розгляд справи без участі їх представника. 
Суд, дослідивши письмові матеріали справи, дійшов висновку, що вимоги заяви обґрунтовані та підлягають задоволенню.
Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ч.1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Згідно п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.
Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Згідно зі ст. 80 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Так, як вбачається із диплому НОМЕР_1 від 16.07.1984 року про навчання в Пензенському середньому професійно-технічному училищі управління торгівлі облвиконкому, прізвище, ім`я та по-батькові заявниці зазначено російською мовою як « ОСОБА_4 ».
Згідно копії паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 , виданого Котовським МРВ УМВС України в Одеській області 04 грудня 2001 року, прізвище, ім`я та по-батькові заявниці зазначено як « ОСОБА_1 », народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт. Слобідка Кодимського району Одеської області;
Відповідно картки фізичної особи-платника податків від 17.01.2003 року, прізвище, ім`я та по-батькові заявниці зазначено як « ОСОБА_1 ».
Із свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , вбачається, що прізвище, ім`я та по-батькові зазначено російською мовою як « ОСОБА_1 », ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Згідно копії трудової книжки серії НОМЕР_4 , відомості про заявника зазначені російською мовою як « ОСОБА_1 », дата народження « ІНФОРМАЦІЯ_1 », дата заповнення трудової книжки « ІНФОРМАЦІЯ_3 ».
Підтвердити факт належності заявниці правовстановлюючого документу у позасудовому порядку неможливо, а встановлення даного факту необхідне їй для можливості оформлення пенсії за віком.
Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. 
Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. 
Отже, відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.
Пунктом 12 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам роз`яснено, що при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище якої, зазначені в документі, не збігаються з прізвищем цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення.
Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Згідно зі ст. 80 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Факт, про встановлення якого просить заявниця, має для неї юридичне значення, оскільки надає можливість реалізувати право на пенсійне забезпечення. 
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що заяву ОСОБА_1 про встановлення факту належності правовстановлюючих документів слід задовольнити. 
Керуючись ст.ст. 4-13, 19, 76-81, 259, 264-265, 273,293,315 ЦПК України, суд,-
У Х В А Л И В :
Заяву ОСОБА_1 – задовольнити.
Встановити факт належності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_5 , жительки АДРЕСА_1 , диплому серії НОМЕР_1 про навчання з 01.09.1981 року по 16.07.1984 року в Пензенському середньому професійно-технічному училищі управління торгівлі облвиконкому, виданого на ім`я « ОСОБА_4 ». 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Повне судове рішення складено 07 квітня 2026 року. 
Суддя: