Справа № 454/3843/25	

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 березня 2026 року Сокальський районний суд Львівської області у складі:
головуючого - судді Веремчук О. А. ,
за участю секретаря Баран О.Я.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Сокаль справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Служба у справах дітей Сокальської міської ради та ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення , 
в с т а н о в и в:

Заявник звернувся в суд із заявою та просить встановити факт утримання ним дітей віком до 18-ти років, а саме: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Свої вимоги мотивує наступним.
15.03.2025р. він зареєстрував шлюб з ОСОБА_2 .
За час перебування у шлюбі у них народився син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Також, у ОСОБА_2 від першого шлюбу є дві доньки: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
Вказує, що з моменту перебування заявника у стосунках з ОСОБА_6 і до теперішнього часу, він постійно здійснює виховання, матеріальне утримання, а також піклується про фізичне здоров`я та всебічний розвиток дітей своєї дружини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Крім того, він проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , що забезпечує йому стабільне джерело доходу та дає можливість здійснювати належне матеріальне утримання дружини та дітей. Він максимально забезпечує всі потреби дітей, також займається їхнім вихованням, проявляє турботу до їхнього фізичного та духовного розвитку, матеріально забезпечую їх, зокрема купує одяг, взуття та інші необхідні речі, докладає всіх зусиль, щоб діти отримували все необхідне для їхнього віку та потреб харчування. 
Більше того, у нього з дітьми склався стійкий психологічний контакт та прив`язаність. Діти, також його люблять, поважають, в усьому слухаються.
Біологічний батько ОСОБА_7 участі у вихованні та фінансовій підтримці дітей участі не бере.
Заявник здійснює фактичне утримання та виховання дітей і на цій підставі має законне право на звільнення з військової служби у запас відповідно до підпункту «г» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», а саме перебування на утриманні у військовослужбовця трьох і більше дітей віком до 18 років, крім тих, якімають заборгованість із сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує сумуплатежів за три місяці.
Тобто, за наявності умов факту виховання та утримання дітей віком до 18 років, суд може встановити відповідний факт, що впливає на права особи, як військовослужбовця. За наслідком чого, встановлення заявленого факту, має для заявника юридичне значення, а саме: для реалізації заявником права для вирішення питання щодо захисту прав та інтересів дітей.
Заявник в судовому засіданні заяву підтримав та просив заяву задовольнити. 
Заінтересована особа ОСОБА_2 в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала.
Представник заінтересованої особи Служби у справах дітей Сокальської міської ради Кунах Г.В. в судовому засіданні вирішення даної справи покладала на розсуд суду, оскільки вирішення даного питання не належить до їх компетенції. 
Заслухавши учасників та дослідивши докази по справі, суд дійшов наступного висновку.
Згідно п.5 ч.2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
У відповідності до ч.2 ст.315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 15.03.2025 року зареєстрував шлюб з ОСОБА_8 .
Від даного шлюбу у них народився син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . 
Також, від попереднього шлюбу у ОСОБА_2 є двоє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Судом встановлено та стверджується актом складеного комісією Сокальської міської ради від 16.08.2025р., що неповнолітні дочки дружини від попереднього шлюбу ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 проживають разом з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в АДРЕСА_1 . Батько дітей ОСОБА_7 участі у вихованні та фінансовій підтримці дітей не бере. Тому на утриманні у ОСОБА_1 є троє малолітніх дітей. 
З довідки №14 від 30.09.2025 року встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 навчається у Матівській гімназії Сокальської міської ради з 01.09.2022 року. За час навчання ОСОБА_7 не брав участі у батьківських зборах та з вчителями не спілкувався. Натомість ОСОБА_1 неодноразово брав участь у батьківських зборах та спілкувався з вчителями, забезпечував шкільним приладдям, підвозив дитину на навчання та забирав додому, 
Також, з довідки №5 від 30.09.2025 року встановлено, що ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_5 навчається у Матівській гімназії Сокальської міської ради з 01.09.2023 року. За час навчання ОСОБА_7 не брав участі у батьківських зборах та з вчителями не спілкувався. Натомість ОСОБА_1 неодноразово брав участь у батьківських зборах та спілкувався з вчителями, забезпечував шкільним приладдям, підвозив дитину на навчання та забирав додому. 
Також, з посвідчення, виданого Управлінням соціального захисту населення Шептицької районної державної адміністрації Львівської області, серії НОМЕР_2 від 08 жовтня 2025 року, встановлено, що ОСОБА_1 набув право на пільги, передбачені законодавством України для багатодітних сімей.
З Реєстру застрахованих осіб ДРЗОДСС Пенсійного фонду України встановлено, що ОСОБА_1 отримує стабільний дохід від проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 .
Згідно з ч.1 ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Відповідно до п.5 ч. 2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Судом встановлено, що даний спір не пов`язаний з вирішенням спору про право. Беззаперечно встановлено, що заявник самостійно утримує малолітніх ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а тому заявлена вимога є підставною в повній мірі та така, що підтверджуються належними доказами.
Згідно з ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до роз`яснень, що викладені в п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995р. «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян.
Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Відповідно до ст.155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.
При цьому, згідно зі ст.160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.
Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягненню нею повноліття.
Статтею 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.12.1991 року, у всіх діях відносно дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними або приватними інституціями, які займаються питаннями соціальною забезпечення судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини.
Згідно із ст.18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність виховання дитини.
Відповідно до ст. 157 Сімейного Кодексу України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язані; брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.
Велика Палата Верховного суду у своїй ухвалі від 19.03.2025, відступивши від правового висновку, викладеного Великою палатою Верховного Суду від 11 вересня 2024 року у справі № 201/5972/22, зробила правовий висновок про те, що справи про встановлення факту самостійно виховання дитини слід розглядати за правилами окремого провадження, вказавши:
Законом України від 11 квітня 2024 року № 3633-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» підпункт «г» пункту 3 частини п`ятої статті 26 Закону №2232-ХІІ викладено в такій редакції: під час проведення мобілізації та дії воєнного стану контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби через сімейні обставини або інші поважні причини, перелік яких визначається частиною дванадцятою цієї статті (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу).
Зміненою частиною дванадцятою статті 26 Закону № 2232-ХІІ, зокрема, передбачено, що під час дії воєнного стану звільняються з військової служби через сімейні обставини або з інших поважних причин військовослужбовці, які мають дитину (дітей) віком до 18 років, якщо другий з батьків такої дитини (дітей) помер, позбавлений батьківських прав, визнаний зниклим безвісти або безвісно відсутнім, оголошений померлим, відбуває покарання у місцях позбавлення волі, а також коли особа самостійно виховує та утримує дитину за рішенням суду або запис про батька такої дитини в Книзі реєстрації народжень здійснений на підставі частини першої статті 135 Сімейного кодексу України.
Колегія суддів посилалась на те, що диспозиція частини дванадцятої статті 26 Закону № 2232-ХІІ зі змінами містить імперативний припис стосовно того, що підстава для звільнення з військової служби особи, яка самостійно виховує та утримує дитину, має бути встановлена виключно за рішенням суду. Водночас, за висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 11 вересня 2024 року у справі № 201/5972/22 провадження № 14-132цс23), факт самостійного виховання дитини одним із батьків не підлягає з`ясуванню у порядку окремого провадження, оскільки з поданої заяви вбачається спір про право між батьками дитини, який за загальним правилом може вирішуватися у позовному провадженні.
Колегія суддів вважала, що в умовах дії режиму воєнного стану факт самостійного виховання батьком (або іншою особою) дитини може існувати і без наявного спору про право через обставини, в силу яких обсяг прав матері (батька) обмежується або припиняється. За відсутності спору між батьками дитини щодо її виховання та утримання й визначення законодавством установлення такого факту в судовому порядку висновок Великої Палати Верховного Суду стосовно можливості розгляду заяви про встановлення факту самостійного виховання дитини лише в межах справи за наявності спору між батьками щодо зміни обсягу їх батьківських прав та обов`язків суперечить правовій меті Закону № 2232-ХІІ у частині звільнення з військової служби осіб, які самостійно виховують та утримують дітей, у якому в статті 26 зазначено вичерпний перелік документів, які підтверджують наявність підстав для звільнення, зокрема рішення суду про самостійне виховання та утримання дитини».
На переконання колегії суддів, конкретно в цьому випадку законодавством передбачена така підстава для звільнення військовослужбовця з військової служби, як рішення суду про самостійне виховання та утримання дитини, а отже є необхідність уточнити висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 вересня 2024 року у справі № 201/5972/22 (провадження № 14-132цс23). за змістом якого факт самостійного виховання дитини матір`ю (батьком) не може бути встановлений за правилами окремого провадження, у зв`язку із чим такі заяви слід залишати без розгляду».
Враховуючи те, що встановлення факту породить для заявника юридичні наслідки, а отже має юридичне значення для заявника, напряму впливає на його права й обов`язки та інтереси малолітніх дітей, які перебувають виключно на його утриманні, а іншого шляху для підтвердження даного факту не існує, суд вважає доведеним той факт, що заявник самостійно утримує малолітніх ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , тому дійшов до висновку за необхідне заяву задовольнити.
Керуючись ст.ст.12, 81, 263-265, 315-319 ЦПК України, суд 

в и р і ш и в:

Заявлені вимоги задовольнити.
Встановити факт утримання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , дітей віком до 18-ти років, а саме: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Повний текст рішення складено 05.03.2026 року.
Рішення може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Львівського апеляційного суду.
Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 .
Заінтересована особа: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_1 .
Заінтересована особа: Служба у справах дітей Сокальської міської ради, ЄДРПОУ 26205171, місце знаходження: м.Сокаль, вул.Шептицького, 44 Шептицького району Львівської області. 

Головуючий: О. А. Веремчук