ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

26 лютого 2026 року м. Житомир справа № 240/15633/25
категорія 112010200

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Майстренко Н.М., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії, 

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, в якому просить:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 04.06.2025 про відмову провести перерахунок допризначення пенсії та зарахування до страхового стажу період роботи з 05.07.2013 по 28.04.2014, з 21.07.2014 по 17.11.2014, з 20.01.2015 по 20.05.2015,3 15.07.2015 по 11.04.2016,3 13.05.2016 по 27.04.2017, з 05.07.2017 по 26.02.2018 та не врахування довідки про заробітну плату № 52/18 від 06.09.2018;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи на території російської федерації з 05.07.2013 по 28.04.2014, з 21.07.2014 по 17.11.2014, з 20.01.2015 по 20.05.2015, з 15.07.2015 по 11.04.2016, з 13.05.2016 по 27.04.2017, з 05.07.2017 по 26.02.2018 згідно з записами в трудовій книжці НОМЕР_1 від 05.07.2013, провести перерахунок та виплату пенсії з урахуванням заробітної плати за період роботи з липня 2013 по лютий 2018 згідно довідки № 52/18 від 06.09.2018, видану ТОВ «А.С.Буд» з моменту звернення за перерахунком, з 28.05.2025 року.
В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що 28.05.2025 року звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області з заявою про перерахунок пенсії, в якій просив зарахувати до трудового стажу відповідно до трудової книжки період роботи, набутий на території російської федерації з 2013 по 2018 роки та при перерахунку врахувати заробітну плату, отриману на території російської федерації згідно довідки № 52/18 від 06 09.2018 з липня 2013 по лютий 2018 року, виданої ТОВ «А.С.Буд». Однак Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області листом від 04.06.2025 №0600-0219-8/50391 повідомило, що розгляд заяви та наданих до неї документів здійснено відповідним структурним підрозділом Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, за принципом екстериторіальності, яким 04.06.2025 прийнято рішення про відмову у зарахуванні до трудового стажу періоду роботи в російській федерації з 2013 по 2018 роки та про відмову взяти для розрахунку розміру пенсії довідку про заробітну плату, видану ТОВ "А.С.Буд" № 52/18 від 06.09.2018 за 2013 - 2018 роки з підстав, що з 01.01.2023 року російська федерація припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав- учасниць Співдружності незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року.
Позивач вважає, що вказана відмова у зарахуванні до трудового стажу періоду роботи на території російської федерації згідно із записами у трудовій книжці НОМЕР_1 від 05.07.2013 року з 05.07.2013 по 28.04.2014, з 21.07.2014 по 17.11.2014, з 20.01.2015 по 20.05.2015, з 15.07.2015 по 11.04.2016, з 13.05.2016 по 27.04.2017, з 05.07.2017 по 26.02.2018 та заробітну плату, яка відображена в довідці про заробітну плату № 52/18 від 06.09.2018, виданій ТОВ «А.С.Буд» за період роботи з липня 2013 по лютий 2018, є протиправною та такою, що суперечать чинному законодавству, порушує його конституційні права та гарантії на належний соціальний захист, тому звернувся до суду за захистом своїх порушених прав та інтересів.
Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи. 
Відповідачем - Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області, надіслано до суду відзив на позовну заяву, в якому представник просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог. Представник вказав, що ОСОБА_1 звернувся з заявою від 28.05.2025 №5995 про допризначення пенсії у зв`язку з наданими додатковими документами. За результатами опрацювання заяви ОСОБА_1 прийнято рішення від 04.06.2025 №1063950008166 про відмову в перерахунку пенсії. Пенсії громадянам, які проживали/працювали на території російської федерації, призначаються на умовах, визначених Законом № 1058-ІV. При цьому до страхового стажу зараховуються періоди роботи на території РРФСР по 31 грудня 1991 року, заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії враховується за періоди страхового стажу, набутого на території України, на умовах визначених ч. 1 ст. 40 Закону №1058-ІV. Враховуючи викладене, до страхового стажу не зараховано період роботи з 2013 по 2018 роки в російській федерації та довідку про заробітну плату через припинення дії міжнародної угоди. 
Відповідно до положень частини 5 статті 262, частини 1 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.
Суд зазначає, що судове рішення у справі, постановлене у письмовому провадженні, складено у повному обсязі відповідно до частини 4 статті 243 КАС України, з врахуванням положень статті 258 КАС України.
Розглянувши дану справу за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику учасників справи (у письмовому провадженні) з особливостями, визначеними статтями 257 - 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), а також дослідивши подані сторонами документи, суд встановив таке.
ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Житомирській області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV від 09.07.2003 з 06.03.2025 року.
ОСОБА_1 звернувся із заявою від 28.05.2025 № 1038 про перерахунок пенсії та її допризначення відповідно до Закону України від 09.07.2003 №1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
До звернення про перерахунок пенсії додані такі документи, зокрема:
- заяву про зарахування до стажу періоду роботи з липня 2013 по лютий 2018 роки в «А.С.Строй», м. Отрадне Ленінградської області російської федерації;
- довідку про заробітну плату №52/18 від 06.06.2018, видану «А.С.Строй» ОАО «Сбербанк Росии» за період роботи з липня 2013 по лютий 2018;
- трудову книжку №0378013.
Розгляд заяви та наданих до неї документів здійснено відповідним структурним підрозділом Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, за принципом екстериторіальності, яким 04.06.2025 прийнято рішення №063950008166 про відмову у перерахунку пенсії. В рішенні вказано, що з 01 січня 2023 року російська федерація припиняє участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року. Пенсії громадянам, які проживали/працювали на території російської федерації, призначаються на умовах, визначених Законом № 1058. При цьому до страхового стажу зараховуються періоди роботи на території РРФСР по 31 грудня 1991 року, заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії враховується за періоди страхового стажу, набутого на території України, на умовах визначених ч. 1 ст. 40 Закону № 1058. Враховуючи викладене, до страхового стажу не зараховано період роботи з 2013 по 2018 роки в російській федерації та довідку про заробітну плату через припинення міжнародної угоди. 
Вважаючи таку відмову протиправною, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
З 01.01.2004 набрав чинності Закон України від 09.07.2003 № 1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі Закон № 1058-IV), який згідно з його преамбулою розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування та визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом. Зміна умов і норм загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону.
Отже, з 01.01.2004 Закон № 1058-IV є основним законом, який визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду.
Згідно з пунктом першим частини 1 статті 8 Закону № 1058-ІV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.
Частиною четвертою статті 24 Закону № 1058-ІV встановлено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом
Згідно з ст. 40 Закону №1058-IV для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.
Для визначення розміру пенсії за віком відповідно до частини другої статті 27 Закону №1058-IV заробітна плата для обчислення частини пенсії за період страхового стажу до набрання чинності цим Законом визначається на умовах і в порядку, передбачених законодавством, що діяло раніше, а для обчислення частини пенсії за період страхового стажу після набрання чинності цим Законом - на умовах, передбачених абзацом першим цієї частини.
Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.
Згідно з підпунктом 3 пункту 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного Фонду України від 25.11.2005 за №22-1 (далі - Порядок №22-1), для підтвердження заробітної плати відділом персоніфікованого обліку до заяви про призначення пенсії за віком надаються індивідуальні відомості про застраховану особу за період з 1 липня 2000 року (додатки 1, 3 до Положення).
За бажанням пенсіонера ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) по 30 червня 2000 року (додаток 1) із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам.
Відповідно до п. 2.10 Порядку №22-1 довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами.
У випадках, коли архівні установи не мають можливості видати довідку за встановленою формою з розшифровкою виплачених сум за видами заробітку, вони можуть видавати довідки, що відповідають даним, наявним в архівних фондах, без додержання цієї форми.
Системний аналіз зазначених норм свідчить про те, що за загальним правилом заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід). Підставою для проведення розрахунку/перерахунку пенсії на підставі заробітної плати в такому випадку є первинні документи про нарахування такої заробітної плати. Видача довідок про заробітну плату проводиться підприємством, відповідно до первинних документів за нормативними документами, які дійсні на момент видачі довідки.
Водночас, заробітна плата (дохід) за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі даних, що містяться в системі персоніфікованого обліку.
Надаючи оцінку аргументам відповідача щодо незарахування до страхового стажу періодів роботи з 2013 по 2018 роки в російській федерації та неврахування довідки про заробітну плату через припинення дії міжнародної угоди, суд зазначає, що відповідно до вимог статті 1 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, яка підписана та набрала чинності 13 березня 1992 року, пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць даної угоди та членів їх сімей проводиться по законодавству держави, на території якого вони проживають. Вказана Угода підписана Україною та російською федерацією та відповідно, була обов`язкова для застосування в спірний період державними органами вказаних держав.
Статтею 6 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення встановлено, що призначення пенсій громадянам держав - учасниць Угоди проводиться за місцем проживання.
Для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав - учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набуття чинності цією Угодою.
Згідно з абзацами 2, 3 статті 6 Угоди між Урядом України і урядом російської федерації «Про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і росії, які працюють за межами кордонів своїх країн» від 14 січня 1993 року, трудовий стаж, включаючи стаж, який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визначається Сторонами. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність.
Отже, наведені положення вказаних міжнародних договорів передбачають, що стаж, набутий на території будь-якої з держав-учасниць Угоди, та заробіток (дохід) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу, враховуються при встановленні права на пенсію і її обчисленні. При цьому, обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність, а пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць проводиться по законодавству держави, на території якого вони проживають.
Відповідно до статті 13 Угоди від 13.03.1992 кожний учасник цієї Угоди може вийти з неї, направивши відповідне письмове повідомлення депозитарію. Дія Угоди стосовно цього учасника припиняється після закінчення шести місяців з дня отримання депозитарієм такого повідомлення. Пенсійні права громадян держав-учасниць Співдружності, що виникли відповідно до положень цієї Угоди, не втрачають своєї сили і в разі виходу із Угоди держави-учасниці, на території якої вони проживають.
Відповідно до частини другої статті 24 Закону України «Про міжнародні договори України» припинення та зупинення дії міжнародного договору України здійснюються: в) щодо міжнародних договорів, які укладено від імені Уряду України та які не потребували надання згоди на їх обов`язковість Верховною Радою України або затвердження Президентом України, а також щодо міжвідомчих договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України, - у формі постанови Кабінету Міністрів України.
Згідно з частиною першою статті 25 Закону України «Про міжнародні договори України» припинення дії міжнародного договору України звільняє Україну від будь-якого зобов`язання щодо виконання договору і не впливає на права, зобов`язання чи правове становище України, що виникли в результаті виконання договору до припинення його дії.
Постановою Кабінету Міністрів України від 29 листопада 2022 року №1328 «Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення» постановлено про вихід з Угоди про гарантії прав громадян-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, вчиненої 13 березня 1992 року у місті москві.
Листом Міністерства закордонних справ України від 29 грудня 2022 року № 72/14-612-108210 повідомлено Міністерство юстиції України, що відповідно до пункту 11 Порядку ведення Єдиного державного реєстру нормативно-правових актів та користування ним, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.04.2001 № 376 (із змінами), після письмового повідомлення Виконавчого комітету Співдружності Незалежних Держав про рішення української сторони вийти з Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, вчиненої 13 березня 1992 року в м. москва, зазначений міжнародний договір України припинить свою дію для України 19 червня 2023 року.
Міністерство юстиції України у повідомленні від 10.01.2023, яке опубліковано у Офіційному віснику України від 10.01.2023, підтвердило припинення Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року для України 19 червня 2023 року.
З огляду на визначені наслідки припинення дії міжнародного договору України необхідно дійти висновку, що денонсація Угоди від 13.03.1992 означає, що вказана Угода припинила породження зобов`язань для сторін у майбутньому, але не впливає на права, зобов`язання або юридичне становище учасників цієї Угоди, які виникли в результаті її виконання, - вони зберігаються і після припинення вказаної Угоди.
Суд наголошує на тому, що закон не має зворотної дії в часі. До того ж не зарахування в період чинності міжнародної угоди стажу роботи чи розмірів заробітної плати осіб, які працювали за межами України, у зв`язку з денонсацією угоди щодо пенсійного забезпечення, є неприпустимим, оскільки є порушенням правої визначеності як складового аспекту принципу верховенства права. Так, працюючи за межами України, за умови чинності в період роботи міжнародних договорів між Україною та російською федерацією, особа мала легітимні очікування щодо визнання Україною її трудового стажу та заробітку, здобутого на території російської федерації, для пенсійного забезпечення.
В контексті вказаного судом враховано, що Україна вжила заходів щодо денонсації Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 лише в листопаді 2022 року, і вказана угода припинила свою дію для України 19 червня 2023 року. 
Тобто, у спірні періоди роботи позивача з 05.07.2013 по 28.04.2014, з 21.07.2014 по 17.11.2014, з 20.01.2015 по 20.05.2015, з 15.07.2015 по 11.04.2016, з 13.05.2016 по 27.04.2017, з 05.07.2017 по 26.02.2018, Україна не вводила заборон на працевлаштування її громадян на території російської федерації, а також визнавала для пенсійного забезпечення в Україні трудовий стаж та заробіток за вказані періоди роботи, здобуті на території російської федерації. На час роботи позивача в російській федерації (2013-2018 рр.) Україна була учасником цієї угоди та вийшла з неї з прийняттям постанови Кабінету Міністрів України від 29.11.2022 №1328, відтак норми Угоди застосовуються до спірних правовідносин, оскільки вказана Угода була чинною на момент набуття стажу.
Таким чином, відповідачем протиправно не взято до розгляду довідку про заробітну плату № 52/18 від 06.09.2018, видану «А.С.Строй», з підстав припинення дії для України Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992.
Суд також зазначає, що несплата страхувальником страхових внесків не може бути підставою для незарахування до страхового стажу періодів роботи на такому підприємстві, оскільки працівник не несе відповідальності за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку сплати страхових внесків. Перевірка достовірності виданих підприємством документів покладається на пенсійний орган, а сумніви останнього щодо обґрунтованості їх видачі самі по собі не можуть бути підставою для відмови у врахуванні заробітної плати при призначенні позивачу пенсії.
Отже, з аналізу наведеного виходить, що обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством держави, на території якої відбувалась трудова діяльність; пільговий стаж, набутий на території однієї з цих двох держав, визнається іншою державою.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області №063950008166 від 04.06.2025 про відмову в перерахунку пенсії ОСОБА_1 є протиправним. 
Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Таким чином, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.
Підсумовуючи наведене, а також з метою ефективного захисту порушеного права позивача, за захистом якого він звернувся до суду, належить визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області №063950008166 від 04.06.2025 про відмову у перерахунку пенсії ОСОБА_1 ; зобов`язати відповідача зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 05.07.2013 по 28.04.2014, з 21.07.2014 по 17.11.2014, з 20.01.2015 по 20.05.2015, з 15.07.2015 по 11.04.2016, з 13.05.2016 по 27.04.2017, з 05.07.2017 по 26.02.2018 згідно з записами в трудовій книжці НОМЕР_1 від 05.07.2013 та провести перерахунок та виплату пенсії з 28.05.2025 року з урахуванням заробітної плати за період роботи з липня 2013 по лютий 2018 згідно з довідкою № 52/18 від 06.09.2018, виданою ТОВ «А.С.Строй», з урахуванням проведених виплат.
Відповідно до вимог ст. 139 КАС України сплачений судовий збір підлягає відшкодуванню позивачу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 9, 72-77, 90, 242-246, 255, 258 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ), до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (площа Соборна, 3, м. Слов`янськ, Донецька обл., 84116. Код ЄДРПОУ 13486010) задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області №063950008166 від 04.06.2025 про відмову в перерахунку пенсії ОСОБА_1 .
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 05.07.2013 по 28.04.2014, з 21.07.2014 по 17.11.2014, з 20.01.2015 по 20.05.2015, з 15.07.2015 по 11.04.2016, з 13.05.2016 по 27.04.2017, з 05.07.2017 по 26.02.2018 згідно з записами в трудовій книжці НОМЕР_1 від 05.07.2013 та провести перерахунок та виплату пенсії з 28.05.2025 року з урахуванням заробітної плати за період роботи з липня 2013 по лютий 2018 згідно з довідкою № 52/18 від 06.09.2018, виданою ТОВ «А.С.Строй», з урахуванням проведених виплат.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 1211,20 грн.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.М. Майстренко