Справа № 560/18965/25
	
РІШЕННЯ
іменем України

06 квітня 2026 року	м. Хмельницький	

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Блонського В.К. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, в якому просить:
1. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо відмови у проведенні індексації пенсії ОСОБА_1 із застосуванням коефіцієнтів збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачені страхові внески, та які враховуються для обчислення пенсії, у розмірі 1,11, 1,11, 1,14, 1,197 , 1,0796 та 1,115 за відповідні бюджетні роки (2020-2025) роки.
2. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області провести з 23.02.2025 року перерахунок (індексацію) та виплату пенсії ОСОБА_1 відповідно до частини 2 статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV від 09.07.2003 шляхом послідовного збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачені страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, у відповідному бюджетному році на коефіцієнт збільшення 1,11 (7763,17 грн на 01.03.2020 відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 01.04.2020 № 251 "Деякі питання підвищення пенсійних виплат і надання соціальної підтримки окремим категоріям населення у 2020 році", на коефіцієнт збільшення 1,11 (9118,51 на 01.03.2021 відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 22.02.2021 № 127 "Про додаткові заходи соціального захисту пенсіонерів у 2021 році", на коефіцієнт 1,14 (10866,37 на 01.03.2022) відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 № 118 «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році», на коефіцієнт збільшення 1,197 (13996,68 на 01.03.2023 відповідно пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 24.02.2023 №168 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році», на коефіцієнт збільшення 1,0796 (14974,56 на 01.03.2024 відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 23.02.2024 №185 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році», з 01.03.2025 на індекс 1,115 (15057,09 відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 25.02.2025 №209 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2025 році».
В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що вважає протиправною бездіяльність відповідача щодо не проведення їй перерахунку пенсії шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії позивача, згідно з частиною 2 статті 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та відповідними постановами Кабінету Міністрів України для забезпечення індексації пенсії. Просить позов задовольнити.
Ухвалою від 06.11.2025 суд залишив позовну заяву без руху.
Ухвалою суду від 24.11.2025 відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Відповідач, належним чином повідомлений про розгляд справи, правом на подання відзиву на адміністративний позов у наданий йому ухвалою строк не скористався, жодних документів до суду не подав.
Відповідно до ч.6 ст.162 КАС України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини.
Позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Хмельницькій області та отримує пенсію, обчислену відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», починаючи з 06.05.2021.
Для обчислення розміру пенсії позивача відповідачем врахований показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, а саме за 2018-2020, в розмірі 9118,81 грн. з відповідними коефіцієнтами.
Перерахунок пенсії позивача (індексацію) відповідачем проведено шляхом збільшення показника середньої заробітної палати в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який розраховувався таким чином: 3764,40 грн збільшено на коефіцієнт 1,17 з 01.03.2019, на коефіцієнт 1,11 з 01.05.2020, на коефіцієнт 1,11 з 01.03.2021, на коефіцієнт 1,14 з 01.03.2022, на коефіцієнт 1,197, на коефіцієнт 1,1,0796 з 01.03.2024, на коефіцієнт 1,115 з 01.03.2025 ).
На звернення позивач відповідач листом повідомив про те, що оскільки розмір пенсії за віком з 06.05.2021 позивачу обчислено з урахуванням показника середньої заробітної палати по Україні за 2018-2020 роки (9118,81 грн), який є вищим від вищезазначених показників індексації пенсії, з 01.03.2022, з 01.03.2023, з 01.03.2024 на виконання Постанови №118 відповідачем встановлено з 01.03.2022 щомісячну доплату 135,00 грн, на виконання Постанови №168 встановлено з 01.03.2023 щомісячну доплату 100,00 грн та виконання Постанови №185 встановлено з 01.03.2024 щомісячну доплату 100,00 грн. З 01.03.2025 з урахуванням показника 1,0575 (9118,81 *1,0575). Враховуючи наведене, відповідач вважає, що позивачу пенсію обчислено відповідно до норм чинного законодавства про пенсійне забезпечення, тому підстави для перегляду розміру пенсії відсутні.
Вважаючи таку бездіяльність протиправною, позивач звернулася до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним відносинам та відповідним доводам сторін, суд виходить з такого.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Стаття 46 Конституції України гарантує право громадян на соціальний захист, що включає право на пенсійне забезпечення, яке має забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначаються Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV (далі Закон № 1058).
Стаття 40 Закону № 1058 визначає порядок обчислення заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії.
Частина друга статті 40 встановлює, що заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де Зс середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.
Частина друга статті 42 Закону № 1058 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин та проведення щорічних індексацій) передбачає: «Для забезпечення індексації пенсії щороку з 1 березня проводиться перерахунок раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.
Показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується для обчислення пенсії, щороку збільшується на коефіцієнт, що відповідає 50 відсоткам показника зростання споживчих цін за попередній рік та 50 відсоткам показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року, в якому проводиться збільшення, порівняно з трьома календарними роками, що передували року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення.
Розмір та порядок такого збільшення визначаються у межах бюджету Пенсійного фонду за рішенням Кабінету Міністрів України».
Механізм проведення такого перерахунку деталізовано Порядком проведення перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 лютого 2019 року № 124 (далі Порядок № 124).
Пункт 1 Порядку № 124 визначає, що цим Порядком визначено механізм проведення перерахунку раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.
Пункти 2 та 3 Порядку № 124 визначають, які саме пенсії підлягають перерахунку, і пенсія позивача, призначена у 2020 році відповідно до Закону № 1058, підпадає під дію цього Порядку. Пункт 5 Порядку № 124 (на який посилається відповідач) встановлював у 2019 році: «перерахунок пенсій проводиться шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховувався для обчислення пенсії, станом на 1 жовтня 2017 р. на коефіцієнт. Кожен наступний перерахунок проводиться з урахуванням збільшеного у попередніх роках показника середньої заробітної плати».
Ключовим питанням у цій справі є те, чи підлягає індексації відповідно до щорічних коефіцієнтів, встановлених Кабінетом Міністрів України, саме той показник середньої заробітної плати (в цьому випадку 9118,81 гривень за 2018-2020 роки), який був фактично застосований при призначенні пенсії позивачу у 2021 році, чи індексації підлягає лише умовний показник середньої заробітної плати станом на 01 жовтня 2017 року (3764,40 гривень).
Суд зазначає, що це питання було предметом розгляду Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у справі № 200/5836/24.
У постанові від 16 квітня 2025 року (касаційне провадження № К/990/4755/25) Верховний Суд сформулював правовий висновок щодо порядку індексації пенсій, призначених у 2019-2023 роках.
Верховний Суд у зазначеній постанові, аналізуючи положення частини другої статті 42 Закону № 1058 та Порядку № 124, дійшов висновку, що при індексації пенсій, призначених після 01 січня 2018 року (зокрема, у 2019, 2020, 2021 роках тощо) із застосуванням показника середньої заробітної плати за три попередні роки (наприклад, 2016-2018, 2017-2019, 2018-2020 тощо), коефіцієнти збільшення, встановлені Кабінетом Міністрів України для проведення щорічної індексації з 01 березня, мають застосовуватися саме до того показника середньої заробітної плати, який був фактично врахований при призначенні (попередньому перерахунку) конкретної пенсії.
Верховний Суд вказав, що підхід Пенсійного фонду України, за яким для всіх пенсій (незалежно від року призначення та застосованого показника середньої заробітної плати) індексується лише усереднений показник станом на 01.10.2017 (3764,40 гривень), є таким, що не відповідає меті та змісту статті 42 Закону № 1058 та призводить до необґрунтованого заниження розміру індексації для пенсій, призначених із застосуванням вищих показників середньої заробітної плати.
Отже, відповідно до висновків Верховного Суду у справі № 200/5836/24, при проведенні індексації пенсії позивача з 01 березня 2021 року, 01 березня 2022 року, 01 березня 2023 року, з 01 березня 2024 року та з 01 березня 2025 року відповідач мав застосувати коефіцієнти збільшення, встановлені постановами Кабінету Міністрів України № 127, № 118, № 168 та № 185 саме до показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2018-2020 роки у розмірі 9118,81 грн, який був врахований при призначенні йому пенсії у 2021 році.
Згідно з частиною п`ятою статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
З матеріалів справи вбачається, що відповідач застосовував інший підхід, а саме індексував показник 3764,40 гривень. Такі дії відповідача є протиправними та такими, що суперечать висновкам Верховного Суду.
Натомість, позивач помилково стверджує, що відповідач має застосувати при індексації її пенсії показник заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії у 2020 році - 7763,17 грн, 2021 році - 9118,51 грн; у 2022 році - 10866,37 грн, у 2023 році - 13996,68 грн, у 2024 році - 14974,56 грн; у 2025 році - 15057,09 грн.
Стосовно таких аргументів суд зазначає, що відповідно до частини другої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV, індексація пенсій здійснюється шляхом збільшення того показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який вже врахований при обчисленні пенсії, на відповідний коефіцієнт. Закон не передбачає щорічної заміни цього показника на новий (актуальний для кожного року), а встановлює механізм саме його послідовного збільшення.
По-друге, перерахунок здійснюється щодо вже призначених пенсій, тому базою для індексації є показник, який використовувався при призначенні або попередньому перерахунку пенсії. Отже, кожне наступне підвищення проводиться з урахуванням раніше збільшеного показника, а не нового значення. 
По-третє, як уже зазначалося вище, правову позицію з цього питання чітко сформульовано у постанові Верховного Суду від 16.04.2025 у справі №200/5836/24. Суд касаційної інстанції зазначив, що коефіцієнти збільшення, визначені Кабінетом Міністрів України, застосовуються саме до того показника середньої заробітної плати, який був фактично врахований при призначенні пенсії, а не до нових показників середньої заробітної плати за кожен наступний рік.
Тому, інший підхід, тобто застосування щоразу нового показника середньої заробітної плати, суперечить змісту статті 42 Закону №1058-IV, оскільки фактично означає не індексацію раніше призначеної пенсії, а її нове обчислення, що не передбачено законом.
Отже, вимоги позивача в частині застосування при індексації пенсії показників середньої заробітної плати, визначених окремо за кожний рік (2020–2025), не відповідають вимогам частини другої статті 42 Закону №1058-IV, положенням Порядку №124 та усталеній практиці Верховного Суду, а тому є безпідставними.
Таким чином, враховуючи вищенаведене правове регулювання та висновки Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у справі № 200/5836/24 суд вважає за необхідне визнати протиправною відмову відповідача у проведенні індексації пенсії позивача шляхом застосування коефіцієнтів збільшення до показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2018-2020 роки (9118,81 грн). 
Суд також звертає увагу, що пенсія за віком відповідно до Закону №1058-ІV призначена позивачу з 06.05.2021, а тому остання набула право на проведення індексації пенсії з 01.03.2022.
Натомість позивач просить провести індексацію пенсії, зокрема, з урахуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачені страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, у відповідному бюджетному році на коефіцієнт збільшення 1,11 (7763,17 грн на 01.03.2020 відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 01.04.2020 № 251 "Деякі питання підвищення пенсійних виплат і надання соціальної підтримки окремим категоріям населення у 2020 році", на коефіцієнт збільшення 1,11 (9118,51 на 01.03.2021 відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 22.02.2021 № 127 "Про додаткові заходи соціального захисту пенсіонерів у 2021 році".
Отже, позовні вимоги в цій частині також є безпідставними.
Щодо застосування під час обчислення (індексації) пенсії з 01.03.2025 коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховувався для призначення пенсії у 2021 році у розмірі 1,0575 (зазначеного у підпункті 6 пункту 2 постанови №209), замість коефіцієнта збільшення 1,115, що визначений пунктом 1 постанови №209, суд звертає увагу на такі обставини.
В силу приписів абз. 2 ч. 2 ст. 42 Закону №1058-IV коефіцієнт збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується для обчислення пенсії, не може бути меншим суми доданків, що відповідають 50 відсоткам показника зростання споживчих цін за попередній рік та 50 відсоткам показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року, в якому проводиться збільшення, порівняно з трьома календарними роками, що передували року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення.
Виходячи з темпів зростання споживчих цін у 2024 році (12%) і зростання середньої заробітної плати (11%) за останні три роки (2022-2024 роки) порівняно з попередніми трьома роками (2021-2023 роки) постановою №209 встановлено для підвищення пенсії коефіцієнт 1,115, що відповідає приписам абзацу другого частини другої статті 42 Закону №1058-IV.
Водночас Закон №1058-IV не передбачає випадків зменшення коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується для обчислення пенсії та не уповноважує Кабінет Міністрів України на визначення розміру такого зменшеного коефіцієнта.
З урахуванням наведеного вище суд дійшов висновку про те, що приписи підпункту 6 пункту 2 Постанови №209 в частині визначення коефіцієнтів збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується для обчислення пенсії, для цілей індексації пенсій, призначених у 2021 - 2024 роках, не відповідають положенням ч. 2 ст. 42 Закону №1058-IV, а тому не підлягають врахуванню.
За наведених обставин індексація пенсії позивача з 01.03.2025 мала бути проведена шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, який безпосередньо враховувався для обчислення пенсії (9118,81 грн) на коефіцієнт збільшення 1,115, передбачений пунктом 1 Постанови №209, у зв`язку з чим дії ГУПФ щодо здійснення перерахунку (індексації) пенсії позивача з 01.03.2025 із застосуванням коефіцієнта збільшення 1,0575, що встановлений пунктом 1 Постанови №209, суд визнає неправомірними.
Обираючи належний спосіб захисту порушеного права позивача, суд враховує обставини того, що визначена станом на 1 березня відповідного календарного року сума індексації пенсії зберігається під час проведення індексації в наступних роках, а тому порушене право необхідно захистити шляхом визнання протиправними дій ГУПФ щодо відмови у проведенні індексації пенсії позивача із застосуванням коефіцієнтів збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який врахований для обчислення пенсії (у розмірі 9118,81 грн), у розмірах 1,14, 1,197 , 1,0796 та 1,115 у зв`язку із чим суд зобов`язує відповідача здійснити з 23.02.2025 (з урахуванням шестимісячного строку звернення до суду, оскільки вперше з цим позовом позивач звернулася до суду 23.08.2025, проте позовну було повернуто) індексацію пенсії позивача шляхом послідовного збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який врахований для обчислення пенсії за 2018 - 2020 роки у розмірі 9118,81 грн на коефіцієнт збільшення у розмірі 1,14, 1,197 та 1,0796, та у зв`язку з цим провести перерахунок та виплату пенсії, починаючи з 23.02.2025, за вирахуванням фактично сплачених сум.
Такі висновки суду відповідають правовим висновкам Верховного Суду, наведеним у постановах від 13.05.2025 у справі №560/8245/24 та від 29.05.2025 у справі №400/3325/24.
Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Відповідач не довів правомірності своїх дій щодо непроведення індексації пенсії позивача у визначеному законом порядку.
Частиною 1 статті 77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
На підставі викладеного суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог, у зв`язку із цим, враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
Позивач сплатила судовий збір у розмірі 1211,20 грн, тому, відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, ці витрати необхідно стягнути на її користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо проведення індексації пенсії ОСОБА_1 у спосіб послідовного збільшення середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передували року призначення пенсії за віком 2018-2020, на коефіцієнт збільшення цього показника, що враховується для обчислення пенсії: з 01.03.2022 на 1,14; з 01.03.2023 на 1,197; з 01.03.2024 на 1,0796 та з 01.03.2025 на 1,115.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області здійснити з 23.02.2025 індексацію пенсії ОСОБА_1 із застосуванням коефіцієнтів збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії (9118,81 грн), у розмірі 1,14, 1,197, 1,0796 та 1,115 (з урахуванням коефіцієнтів збільшення 1,11, 1,14, 1,197, 1,0796), та провести перерахунок та виплату пенсії з 23.02.2025, з урахуванням виплачених сум.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:	ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 ) 	
Відповідач:	Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (вул. Гната Чекірди, 10,м. Хмельницький,Хмельницька обл., Хмельницький р-н,29013 , код ЄДРПОУ - 21318350) 	

Головуючий суддя 		В.К. Блонський