ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2026 року 	Луцьк	Справа № 140/730/26 	

Волинський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого - судді Смокович В. І., розглянувши в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії, 

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача, адвокат Воробей Оксана Володимирівна, в інтересах ОСОБА_1 (далі – ОСОБА_1 , позивач) звернулася з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі – в/ч НОМЕР_1 , відповідач) про визнання протиправними дій та рішення в/ч НОМЕР_1 , викладене в листі № 642/28877 від 09.12.2025, щодо відмови у звільненні з військової служби ОСОБА_1 на підставі абзацу 14 пункту 3 частини дванадцятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»; зобов`язати відповідача прийняти рішення про звільнення ОСОБА_1 з військової служби відповідно до поданого ним рапорту.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 проходить військову службу за мобілізацією у в/ч НОМЕР_1 та позивачем було подано рапорт про звільнення з військової служби у зв`язку з сімейними обставинами – необхідність здійснювати постійний догляд за рідним братом – ОСОБА_2 , який є особою з інвалідністю ІІ групи.
Відповідач відмовив у звільненні позивача з військової служби, у зв`язку із відсутністю документів, які підтверджують необхідність здійснення саме постійного догляду, а потреба в постійному догляді за повнолітньою особою має підтверджуватися рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування (ЕКОПФО), а не висновком ЛКК. На думку в/ч НОМЕР_1 , висновок за формою №080-4/0 надається для вирішення питання, щодо призначення особі соціальної послуги з догляду на не професійній основі та компенсації витрат пов`язаних з наданням такої послуги.
Позивач зауважує, що такий висновок відповідача є наслідком неповного дослідження поданих документів або вибіркового їх тлумачення, що суперечить обов`язку суб`єкта владних повноважень діяти добросовісно та обґрунтовано при розгляді рапорту військовослужбовця.
Висновок ЛКК є належним документом у розумінні статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та Наказу Міністра оборони України від 10.04.2009 №170, яким затверджено Інструкцію про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України.
У зв`язку із наведеним зазначає, що рішення в/ч НОМЕР_1 щодо відмови у звільненні з військової служби ОСОБА_1 на підставі абзацу 14 пункту 3 частини дванадцятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» є незаконним, а тому позов просить задовольнити (арк. спр. 1-3).
Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 26.01.2026 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (арк. спр. 32).
Відповідач, в/ч НОМЕР_1 , правом подачі відзиву на позовну заяву не скористався.
Згідно із частиною шостою статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Враховуючи те, що відповідач пред`явлені позовні вимоги не оспорив, відзив на позов та клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін у встановлений судом строк не подав, тому суд вважає можливим розглянути справу за наявними у справі матеріалами.
Інших заяв по суті справи, передбачених КАС України до суду не надходило.
Суд, перевіривши доводи позивача та відповідача у заявах по суті справи, дослідивши письмові докази на предмет належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємозв`язку доказів у їхній сукупності, встановив такі обставини. 
Як видно з довідки в/ч НОМЕР_1 від 04.01.2026 №66, сержант ОСОБА_1 перебуває на військовій служби у в/ч НОМЕР_1 АДРЕСА_1 (арк. спр. 8).
Позивачем до командування в/ч НОМЕР_1 було подано рапорт про звільнення за сімейними обставинами на підставі абзацу 14 пункту 3 частини дванадцятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», а саме: у зв`язку із необхідністю здійснювати постійний догляд за членом сім`ї другого ступеня спорудження, який є особою з інвалідністю І або ІІ групи, а умови відсутності інших членів сім`ї першого та другого ступенів споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого та другого ступенів споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, або рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи.
До вказаної заяви було додано: копія паспорта серії НОМЕР_2 (арк. спр. 10-11); копія реєстраційного номеру облікової картки платника податків ОСОБА_1 (зворот арк. спр. 11); копія паспорта № НОМЕР_3 (арк. спр. 9); копія реєстраційного номеру облікової картки платника податків ОСОБА_2 (зворот арк. спр. 9); копія свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 (арк. спр. 12); копія свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 (арк. спр. 12а); копія свідоцтва про смерть серії НОМЕР_6 (арк. спр. 18); копія паспорта серії НОМЕР_7 (арк. спр. 15-16); нотаріально посвідчена копія реєстраційного номеру облікової картки платника податків ОСОБА_3 (зворот арк. спр. 16); копія пенсійного посвідчення ОСОБА_3 (арк. спр. 17); копія військового квитка серії НОМЕР_8 (арк. спр. 24); копія витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи №212/25/2780/В (арк. спр. 22-23); копія висновку ЛКК КНП «Ковельський ЦПМСД» №193 від 02.10.2025 (арк. спр. 28); копія виписки із постанови ЛКК №193 від 02.10.2025 (арк. спр. 22); Довідка №16 від 04.09.2025 (арк. спр. 14); копія акта обстеження сімейного стану військовослужбовця від 07.11.2025 (арк. спр. 19-20).
Відповідачем надано відповідь на рапорт про звільнення від 09.12.2025 №642/28877, яким відмовлено у задоволенні наведеного рапорту, оскільки висновок за формою первинної облікової документації №080-4/о надається для вирішення питання, щодо призначення особі соціальної послуги з догляду на не професійній основі та компенсації витрат пов`язаних з наданням такої послуги.
Однак, не зважаючи на це, ОСОБА_1 надано: витяг з рішення ЕКОПФО № 212/25/2780\В від 22.09.2025, який не містить та не підтверджує необхідність постійного догляду та висновок № 193 від 02.10.2025, відповідно до якого ОСОБА_2 , потребує стороннього догляду, необхідність постійною догляду відсутня.
При цьому, звертає увагу, що постійний догляд - це безперервний догляд, який надається особі, що не здатна до самообслуговування, догляд, який надається без будь-якого часового обмеження, тобто постійно.
Відповідач, аналізуючи подані документи, уважає та приймає, як такі, що не створюють для в/ч НОМЕР_1 юридичного обов`язку враховувати останні, при розгляді рапорту ОСОБА_1 , оскільки вони не узгоджуються із постановою Кабінету Міністрів України від 15.11.2024 року №1338 про деякі питання запровадження оцінювання повсякденного функціонування особи, а саме, порядком проведення оцінювання повсякденного функціонування особи затвердженого цією Постановою.
Враховуючи та беручи до уваги вимоги постанови Кабінету Міністрів України від 15.11.2024 №1338 про деякі питання запровадження оцінювання повсякденного функціонування особи, а саме, порядку проведення оцінювання повсякденного функціонування особи у розрізі розподілення та розмежування повноважень між ЛКК та ЕКОПФО, вбачається, що необхідність постійного стороннього догляду за хворими, що досягли повноліття, підтверджується відповідним рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, а необхідність постійного стороннього догляду за хворою дитиною, підтверджується висновком лікарсько-консультативної комісії.
Так, законодавчо передбачено можливість звільнення військовослужбовців на підставі пункту 3 частини дванадцятої, підпункту «г» пункту 2 частини четвертої 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» лише у випадку, необхідності здійснення постійного догляду за членом сім`ї другого ступеня споріднення, який є особою з інвалідністю 1 або II групи, підтвердженої відповідним рішенням ЕКОПФО для осіб понад 18 років.
Обов`язковою підставою для прийняття рішення про звільнення з військової служби через сімейні обставини, має бути наявна відповідність наступним вимогам: необхідність здійснювати постійний догляд за членом сім`ї другого ступеня споріднення, який є особою з інвалідністю І або II групи.
При цьому, звертає увагу, що постійний догляд - це безперервний догляд, який надається особі, що не здатна до самообслуговування, догляд, який надається без будь-якого часового обмеження, тобто постійно.
Приймаючи до уваги, що обов`язковою підставою для звільнення військовослужбовців на підставі пункту 3 частини дванадцятої, підпункту «г» пункту 2 частини четвертої 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», а саме: у зв`язку із необхідністю здійснювати постійний догляд за членом сім`ї другого ступеня споріднення, який є особою з інвалідністю І або II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого та другого ступенів споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого та другого ступенів споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, або рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, є необхідність здійснення саме постійного догляду. 
Із наданих додатків до рапорту про звільнення, вбачається, що брат позивача, ОСОБА_2 , є особою з інвалідністю II групи, але при цьому жодним чином документально не підтверджено, що він дійсно потребує постійного догляду (арк. спр. 25-27).
Позивач, уважаючи таку відмову у звільненні його з військової служби протиправною, звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає таке.
Частиною другою статті 19 Конституції Україні передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно із частинами першою, другою статті 17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу. Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.
Відповідно до статті 65 Конституції України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб. Надалі строк дії воєнного стану неодноразово продовжувався і такий стан триває в Україні дотепер.
Зміст правового режиму воєнного стану, порядок його введення та скасування, правові засади діяльності органів державної влади, військового командування, військових адміністрацій, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій в умовах воєнного стану, гарантії прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб визначає Закон України від 12.05.2015 року 389-VIII "Про правовий режим воєнного стану" (далі - Закон № 389-VIII).
Згідно з частиною першою статті 1 Закону № 389-VIII воєнний стан це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
Указом Президента України від 24.02.2022 № 69/2022 "Про загальну мобілізацію" оголошено про загальну мобілізацію на території Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Київської, Кіровоградської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, міста Києва.
Водночас Закон України від 25.03.1992 № 2232-ХІІ "Про військовий обов`язок і військову службу" (далі - Закон № 2232-ХІІ) здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.
За змістом частин першої та третьої статті 1 Закону № 2232-XII захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.
Частиною шостою статті 2 Закону № 2232-XII визначені види військової служби: строкова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів); військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.
Від виконання військового обов`язку громадяни України звільняються на підставах, визначених цим Законом (частина п`ята статті 1 Закону № 2232-XII).
Підстави звільнення з військової служби передбачені статтею 26 Закону №2232-XII.
Так, відповідно до підпункту «г» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону №2232-XII військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби під час дії воєнного стану через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається частиною дванадцятою цієї статті (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу), зокрема у зв`язку із необхідністю здійснювати постійний догляд за членом сім`ї другого ступеня споріднення, який є особою з інвалідністю I або II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого та другого ступенів споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого та другого ступенів споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, або рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи.
Частиною сьомою статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, що звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в порядку, передбаченому положеннями про проходження військової служби громадянами України.
Відповідно до абзацу 1 пункту 12 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008 (далі - Положення №1153/2008), встановлення, зміна або припинення правових відносин військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом та за призовом осіб офіцерського складу (зокрема, присвоєння та позбавлення військового звання, пониження та поновлення у військовому званні, призначення на посади та звільнення з посад, переміщення по службі, звільнення з військової служби, залишення на військовій службі понад граничний вік перебування на військовій службі, направлення за кордон, укладення та припинення (розірвання) контракту, продовження його строку, призупинення контракту та військової служби тощо) оформлюється письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких встановлюються Міністерством оборони України.
Відповідно до пункту 233 Положення №1153/2008 військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються: підстави звільнення з військової служби; думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю; районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.
При звільненні військовослужбовця з військової служби за рішенням командування військової частини відповідно до підпункту 1 пункту 35 цього Положення рапорт на звільнення військовослужбовцем не подається. У такому разі командуванням військової частини складається аркуш бесіди з військовослужбовцем за формою, визначеною Міністерством оборони України.
Таким чином, законодавець передбачив механізм реалізації відповідного права шляхом подання військовослужбовцем рапорту на звільнення зі служби з відповідних підстав.
Підпунктом 26 пункту 5 Додатку 19 Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 10.04.2009 №170 (далі - Інструкція №170), визначено перелік документів, що подаються при поданні до звільнення з військової служби через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається частиною дванадцятою статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», а саме у разі необхідності здійснювати постійний догляд за членом сім`ї другого ступеня споріднення, який є особою з інвалідністю I або II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого та другого ступенів споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого та другого ступенів споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, або рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи подаються такі документи:
один із документів, що підтверджує відсутність в особи інших членів сім`ї першого ступеня споріднення (батьків, її чоловіка або дружини, дітей, у тому числі усиновлених) чи другого ступеня споріднення (рідних братів, сестер та онуків): один із документів, що підтверджує інвалідність особи першого чи другого ступеня споріднення, її потребу у постійному догляді та акт перевірки сімейного стану військовослужбовця із зазначенням інформації про наявність чи відсутність інших осіб, які здійснюють або можуть здійснювати такий догляд, затвердженого керівником територіального центру комплектування та соціальної підтримки;
один із документів, що підтверджує інвалідність особи, яка потребує догляду: довідка до акта огляду медико-соціальною експертною комісією, або витяг з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи за формою згідно з наказом МОЗ від 10 грудня 2024 року № 2067, або копія посвідчення, яке підтверджує відповідний статус, або копія пенсійного посвідчення чи копія посвідчення, що підтверджує призначення соціальної допомоги відповідно до Законів України «Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю», «Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю», в яких зазначено групу та причину інвалідності, або довідка для отримання пільг особами з інвалідністю, які не мають права на пенсію чи соціальну допомогу, за формою згідно з наказом Мінсоцполітики від 21 вересня 2015 року № 946;
висновок медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, або витяг з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи за формою згідно з наказом МОЗ від 10 грудня 2024 року № 2067, про потребу в постійному догляді.
Отже, однією з підстав для звільнення військовослужбовця (як такого, що висловив своє небажання продовжувати проходження військової служби) з військової служби під час воєнного стану через сімейні обставини або інші поважні причини є необхідність здійснювати постійний догляд за одним із членом сім`ї другого ступеня споріднення, який є особою з інвалідністю I або II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого та другого ступенів споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого та другого ступенів споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, або рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи
Тобто для звільнення з військової служби саме за такою сімейною обставиною військовослужбовець має довести належними доказами такі факти: наявність в одного із членів своєї сім`ї другого ступеня споріднення (рідні брати та сестри, баба та дід з боку матері і з боку батька, онуки) статусу особи з інвалідністю I чи II групи; необхідність здійснювати постійний догляд за особою з інвалідністю I чи II групи; відсутність в особи з інвалідністю I чи II групи інших членів сім`ї першого та другого ступенів споріднення, які могли б здійснювати постійний догляд за нею (тобто інші особи, крім військовослужбовця, які можуть здійснювати постійний догляд за особою з інвалідністю I чи II групи, відсутні), або те, що інші члени сім`ї особи з інвалідністю I чи II групи першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, або рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи.
Згідно з свідоцтвами про народження серії НОМЕР_4 та серії НОМЕР_5 , ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є рідними братами (арк. спр. 12-12а).
Відповідно до витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи від 22.09.2025 №212/25/2780/В, ОСОБА_2 з 04.09.2025 встановлено ІІ групу інвалідності. Причина інвалідності – поранення (контузії, травми, каліцтва), захворювання або інші ушкодження здоров`я, одержані під час захисту Батьківщини, виконання інших обов`язків військової служби, пов`язаних з перебуванням на фронті в інші періоди. Наявний висновок ВЛК, або ЛЕК, або МВЛК. ЗСУ – Збройні Сили України: Поранення (контузія, травма, каліцтво), ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини (арк. спр. 22-23).
У виписці із постанови лікарсько-консультативної комісії від 02.10.2025 №193, вказано, що ОСОБА_2 потребує постійного стороннього догляду (арк. спр. 21).
Згідно з висновком лікарсько-консультативної комісії від 02.10.2025 №193 про наявність порушення функцій організму, через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі, вказано, що ОСОБА_2 рекомендований догляд вдома, отримання соціальної послуги з догляду вдома на непрофесійній основі від фізичної особи. Висновок дійсний до 02.10.2026 (арк. спр. 28).
Визначення терміну «медичний висновок» наведено у пункті 3 Порядку ведення Реєстру медичних висновків в електронній системі охорони здоров`я, затвердженого Наказом Міністерства охорони здоров`я України «Деякі питання ведення Реєстру медичних висновків в електронній системі охорони здоров`я» від 18.09.2020 № 2136, як електронний документ, що формується на підставі медичних записів в системі та містить висновок лікаря про тимчасову або постійну втрату працездатності, придатність до певних видів діяльності, про стан здоров`я пацієнта або щодо інших питань, визначених законодавством.
У пункті 3 Порядку розслідування та ведення обліку нещасних випадків, що сталися з поліцейськими, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 05.10.2020 № 705, термін «медичний висновок» вжито у значенні висновку у формі рішення лікарсько-консультативної комісії (лікарсько-експертної комісії) закладу охорони здоров`я у разі нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння) за місцем амбулаторного обліку, лікування або обстеження потерпілого поліцейського.
В пункті 3 Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.04.2019 № 337, термін «медичний висновок» визначено як висновок у формі рішення лікарсько-консультативної комісії (лікарсько-експертної комісії) закладу охорони здоров`я у разі нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння) та висновок у формі рішення лікарсько-експертної комісії спеціалізованого профпатологічного закладу охорони здоров`я у разі хронічного професійного захворювання (отруєння) за місцем амбулаторного обліку, лікування або обстеження потерпілого про встановлення зв`язку погіршення стану здоров`я працівника з впливом на нього важкості та напруженості трудового процесу, небезпечних і шкідливих виробничих факторів, психоемоційних причин або протипоказань за станом здоров`я виконувати роботу.
Отже, медичний висновок - це документ, який містить відомості про стан здоров`я особи та видається з питань, пов`язаних із таким станом здоров`я.
Суб`єктами формування та видачі медичного висновку є лікарі, лікарсько-консультативні та лікарсько-експертні комісії закладів охорони здоров`я.
Відповідно до Порядку організації експертизи тимчасової втрати працездатності, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 09.04.2008 № 189, при лікувально-профілактичних закладах охорони здоров`я незалежно від форми власності, які мають ліцензію на провадження господарської діяльності з медичної практики, утворюються ЛКК (пункт 1 розділу III).
За приписами пункту 3 розділу ІІІ цього Порядку до основних завдань ЛКК належить: 1) видача документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність особи, відповідно до вимог пункту 4 розділу IV цього Порядку; 2) здійснення направлення хворих на огляд та обстеження до МСЕК для встановлення інвалідності; 3) надання до МСЕК документів хворого, направленого на огляд та обстеження; 4) вжиття заходів щодо перевірки та усунення недоліків у суб`єкта господарювання, що були виявлені за результатом перевірки уповноваженими лікарями, перелік яких затверджується правлінням Пенсійного фонду України, обґрунтованості медичних висновків про тимчасову непрацездатність (у разі звернення керівника суб`єкта господарювання).
Пунктом 4 розділу ІV Порядку передбачено, що ЛКК видає такі документи, що засвідчують тимчасову непрацездатність особи: форму рішення для встановлення причинно-наслідкового зв`язку захворювання з умовами праці відповідно до вимог, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 17 квітня 2019 року № 337 «Про затвердження Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві»; висновки або рекомендації щодо догляду за дитиною до досягнення нею шестирічного віку, а в разі, коли дитина хвора на цукровий діабет I типу (інсулінозалежний),- до досягнення дитиною 16-річного віку.
Постановою Кабінету Міністрів України від 15.11.2024 №1338 «Про деякі питання запровадження оцінювання повсякденного функціонування особи» затверджено «Положення про експертні команди з оцінювання повсякденного функціонування особи» (далі – Постанова №1338). 
Відповідно до Постанови №1338 потребу в постійному сторонньому догляді під час оцінювання повсякденного функціонування визначають експертні команди з оцінювання повсякденного функціонування особи (ЕКОПФО), які формуються та функціонують у кластерних та/або надкластерних закладах охорони здоров`я, а також за потреби та/або в разі відсутності затвердженої спроможної мережі закладів охорони здоров`я на території регіону в закладах охорони здоров`я комунальної або державної форми власності. У цих випадках необхідність постійного стороннього догляду підтверджується довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією (якщо обстеження відбулось до 01.01.2025) або витягом з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи та рекомендації (які є частиною індивідуальної програми реабілітації особи з інвалідністю) у зв`язку з прийнятим рішенням експертною командою з оцінювання повсякденного функціонування особи (для осіб з інвалідністю).
Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 09.03.2021 №407 «Про затвердження форм первинної облікової документації та інструкцій щодо їх заповнення, що використовуються у закладах охорони здоров`я» затверджено Інструкцію щодо заповнення форми первинної облікової документації № 080-4/о «Висновок про наявність порушення функцій організму через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі».
Згідно з пунктами 2, 3 цієї Інструкції такий висновок надається закладами охорони здоров`я усіх рівнів надання медичної допомоги; висновок заповнюється членами лікарської комісії на підставі заповненої лікарем загальної практики-сімейної медицини форми первинної облікової документації №025/о «Медична карта амбулаторного хворого №__», затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України від 14.02.2012 № 110, зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 28.04.2012 за № 661/20974 (далі - Інструкція №407).
Відповідно до пунктів 4, 7 Інструкції № 407 висновок надається особі або законному представнику особи, яка потребує надання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі відповідно до Порядку подання та оформлення документів, призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 вересня 2020 року № 859. У пункті 4 Висновку вказуються рекомендовані соціальні послуги: денного догляду, догляду вдома, паліативного догляду вдома; отримання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі від фізичної особи.
Пунктом 11 Інструкції № 407 визначено, що особам, яким встановлено інвалідність безстроково, висновок видається безстроково. Особам, яким інвалідність встановлена на певний строк, висновок видається на строк не більше ніж до завершення строку встановлення їм інвалідності, але не менше ніж на 12 місяців. Іншим категоріям осіб висновок видається на 12 місяців з дати видачі.
Таким чином, з 01.01.2025 потреба в постійному сторонньому догляді визначається рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи та рекомендації (які є частиною індивідуальної програми реабілітації особи з інвалідністю) у зв`язку з прийнятим рішенням експертною командою з оцінювання повсякденного функціонування особи (для осіб з інвалідністю) або висновком Лікарсько-консультативної комісії (ЛКК) про наявність порушень функцій організму, через які особа не може самостійно пересуватися та/або самообслуговуватися і потребує постійного стороннього догляду за формою №080-4/о.
Зокрема про право ЛКК видавати відповідні висновки щодо потреби в сторонньому догляді викладено у постановах Верховного Суду від 21.02.2024 у справі №120/1909/23 та від 13.06.2024 у справі №520/21316/23.
Зміст висновку за формою №080-4/о та його складові елементи загалом найбільшою мірою відповідають суті документа, передбаченого пунктом 5 Додатку 19 Інструкції №170, проте мають істотні відмінності зокрема щодо суб`єкта його складання (лікарська комісія, а не лікарсько-консультативна комісія), цільового призначення (використовується для отримання компенсації фізичною особою, яка надає соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі), а також через відсутність у ньому відомостей про потребу особи в постійному догляді.
Відсутність уніфікованого зразка висновку про потребу в постійному догляді та повноважень лікарсько-консультативної комісії для його прийняття свідчить про наявність прогалини та неузгодженості нормативно-правового регулювання, що спричиняє правову невизначеність у реалізації права особи на звільнення з військової служби за відповідною підставою.
Такий правовий підхід відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 20.11.2025 у справі № 560/17590/24.
Як зазначалось вище, підставою для звільнення є саме необхідність здійснення постійного догляду за особою другого ступеня споріднення (братом) з інвалідністю II групи.
Потребу у постійному сторонньому догляді визначають лікувально-консультативні комісії на підставі первинної облікової документації № 027/о «Виписка із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого», що ведеться лікуючими лікарями, а тому військові частини не мають ставити під сумнів достовірність таких висновків, у тому числі з питань належності суб`єкта, до повноважень якого віднесено видача відповідних медичних документів (висновків, довідок).
Враховуючи аналіз нормативно-правових актів та висновки Верховного Суду, дослідивши копію висновку за формою № 080-4/о від 02.10.2025 № 193, копію виписки із постанови ЛКК від 02.10.2025 №193 та копію довідки № 1107 від 10.04.2025, суд уважає зазначені документи належними на підтвердження факту необхідності здійснювати постійний догляд за ОСОБА_2 , якому встановлено ІІ групу інвалідності.
Разом із тим суд повторно зауважує, що підпунктом 26 пункту 5 Додатку 19 Інструкції №170, визначено перелік документів, що подаються при поданні для звільнення з військової служби через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається частиною дванадцятою статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», а саме у разі необхідності здійснювати постійний догляд за членом сім`ї другого ступеня споріднення, який є особою з інвалідністю I або II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого та другого ступенів споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого та другого ступенів споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, або рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи подаються зокрема один із документів, що підтверджує відсутність в особи інших членів сім`ї першого ступеня споріднення (батьків, її чоловіка або дружини, дітей, у тому числі усиновлених) чи другого ступеня споріднення (рідних братів, сестер та онуків): один із документів, що підтверджує інвалідність особи першого чи другого ступеня споріднення, її потребу у постійному догляді та акт перевірки сімейного стану військовослужбовця із зазначенням інформації про наявність чи відсутність інших осіб, які здійснюють або можуть здійснювати такий догляд, затвердженого керівником територіального центру комплектування та соціальної підтримки.
Актом обстеження сімейного стану військовослужбовця із зазначенням інформації про наявність чи відсутність інших осіб, які здійснюють або можуть здійснювати догляд (утримання) від 07.11.2025, затвердженим начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 встановлено, що у ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є матір – ОСОБА_3 (арк. спр. 19-20).
Однак, на виконання вимог підпункту 26 пункту 5 Додатку 19 Інструкції №170 до рапорта військовослужбовцем не було долучено один із таких документів: це наявність інвалідності такої особи, ОСОБА_3 , її потребу в постійному догляді.
Суд не може взяти до уваги довідку комунального некомерційного підприємства «Ковельський центр первинної медико-санітарної допомоги» №16 від 04.09.2025 оскільки в ній відсутній запис «потребує постійного догляду» як визначається частиною дванадцятою статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».
Тобто за відсутності доказів, передбачених підпунктом 26 пункту 5 Додатку 19 Інструкції №170 , на думку суду, мама ОСОБА_2 може здійснювати догляд за своїм сином.
Окрім того, з письмових доказів наявних у справі не прослідковується наявність чи відсутність членів сім`ї першого та другого ступеня споріднення ОСОБА_2 , а саме його дружини, дітей, інших братів та сестер, або ж онуків.
Відтак, суд приходить до переконання, що наведені обставини унеможливлюють підтвердити наявність підстав для звільнення ОСОБА_1 із військової служби.
Суд уважає за належне роз`яснити про право ОСОБА_1 повторно звернутись із відповідним рапортом до в/ч НОМЕР_1 про звільнення його із військової служби на підставі абзацу 14 пункту 3 частини дванадцятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», підготовивши повний пакет документів, передбачений підпунктом 26 пункту 5 Додатку 19 Інструкції №170.
Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.
Доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою, однак представником позивача в ході судового розгляду справи не доведено ґрунтовності пред`явлених вимог.
Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. 
Таким чином, проаналізувавши обставини справи, з урахуванням нормативного регулювання спірних правовідносин, суд дійшов висновку про необґрунтованість адміністративного позову та відсутність підстав для його задоволення.
Відповідно до статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.
Суд зауважує, що згідно із пункту 12 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, - у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків.
Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивач, згідно із довідкою в/ч НОМЕР_1 від 04.01.2026 №66, перебуває на військовій службі у в/ч НОМЕР_1 АДРЕСА_1 (арк. спр. 8) та спір пов`язаний із виконанням військового обов`язку (пов`язаний зі службою, а саме звільнення з військової служби), а тому позивач звільнений від сплати судового збору, згідно із пункту 12 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір».
Дана позиція узгоджується із ухвалою Верховного Суду від 30.07.2025 у справі №320/2503/25.
Питання про повернення судового збору, сплаченого за подання даного адміністративного позову відповідно до квитанції від 19.01.2026 №0551-1543-4567-8942 (арк. спр. 4), може бути вирішено за клопотанням особи, яка його сплатила, за ухвалою суду відповідно до статті 7 Закону України «Про судовий збір».
Керуючись статтями 139, 243-246, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд 

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.І. Смокович