УКРАЇНА
Житомирський апеляційний суд

Справа 296/7925/24 
Категорія 39 
Додаткова постанова 
Іменем України

19 лютого 2026 року

Житомирський апеляційний суд у складі:
головуючого судді Борисюка Р.М.,
суддів Павицька Т.М., Шевчук А.М.,
розглянувши у письмовому провадженні у місті Житомирі заяву представника ОСОБА_1 – адвоката Божок Романа Олексійовича про ухвалення додаткового рішення у справі №296/7925/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Гелексі Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в :

У серпні 2024 року представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Гелексі Фінанс» (далі ТОВ «Гелексі Фінанс) звернувся до суду з даним позовом, в якому просив стягнути з ОСОБА_1 на їх користь заборгованість за Договором №28-12-2023-02 про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту від 28 грудня 2023 року у сумі 120 614,88 грн, що складається із: заборгованості за кредитом у розмірі 56 114,88 грн (49 885,00 - сума кредиту, 6 229,88 грн – проценти) та штрафу за Договором застави транспортного засобу у сумі 64 500,00 грн. Також просив вирішити питання судових витрат.
Рішенням Корольовського районного суду міста Житомира від 29 квітня 2025 року у задоволенні позову відмовлено.
01 травня 2025 року до Корольовського районного суду міста Житомира представником ОСОБА_1 – адвокатом Божок Р.О. подано заяву про ухвалення додаткового рішення, в якій він просив стягнути з позивача на користь відповідача витрати на професійну правову допомогу в сумі 30 000,00 грн.
Ухвалою Корольовського районного суду міста Житомира від 26 травня 2025 року в ухваленні додаткового рішення відмовлено.
Не погоджуючись із ухвалою суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, де просить її скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його заяву, стягнувши з ТОВ «Гелексі Фінанс» на користь ОСОБА_1 витрати, понесені на правничу допомогу, в сумі 30 000,00 грн.
Після перегляду справи, постановою Житомирського апеляційного суду від 13 листопада 2025 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 задоволено частково. 
Ухвалу Корольовського районного суду міста Житомира від 26 травня 2025 року скасовано. Заяву представника ОСОБА_2 - задоволено частково. Стягнуто із ТОВ «Гелексі Фінанс» на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000,00 грн. У задоволенні решти вимог – відмовлено.
15 листопада 2025 року через систему «Електронний Суд» представникомОСОБА_2  подано заяву про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення із ТОВ «Гелексі Фінанс» на користь ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу під час апеляційного розгляду у розмірі 12 000,00 грн.
Справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в порядку частини 1 статті 369 ЦПК України. 
Дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що заява про ухвалення додаткового судового рішення підлягає до часткового задоволення з огляду на таке.
Статтею 382 ЦПК України визначено, що постанова суду апеляційної інстанції складається, зокрема, із резолютивної частини, у котрій, крім іншого, зазначається розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Згідно із частиною 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Як передбачено частинами 1, 13 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (надалі Закону), договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Пунктом 9 частини 1 статті 1 зазначеного Закону встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п.6 ч.1 ст.1 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Відповідно до статей 1, 26, 27 Закону, адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги, за яким, зокрема, клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.
Статтею 19 Закону передбачено, що видами адвокатської діяльності, зокрема, є:
- надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;
- складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;
- представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Відповідно до статті 28 Правил адвокатської етики, затверджених звітно-виборним з`їздом адвокатів України 09 червня 2017 року, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту.
Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини.
Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.
Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.
Згідно з частиною 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до пункту 1 частини 3 статті 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати на професійну правничу допомогу.
Статтею 134 ЦПК України передбачено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Суд може попередньо визначити суму судових витрат (крім витрат на професійну правничу допомогу), пов`язаних з розглядом справи або певною процесуальною дією. Така попередньо визначена судом сума не обмежує суд при остаточному визначенні суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.
Згідно статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини 4 статті 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц, провадження №14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі №904/4507/18).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року в справі №922/1964/21 (провадження № 12-14гс22) зазначено, що:
«127.Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини (пункт 28 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц; пункт 19 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19).
Згідно правового висновку, який міститься у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18 лютого 2022 року у справі №925/1545/20, «Для вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховувати: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом».
У додатковій постанові Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі № 206/6537/19 (провадження № 61-5486св21) зазначено, що попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності, визначених частиною четвертою статті 137 ЦПК України.
Тобто з аналізу викладеного слід зробити висновок, що саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування іншою стороною витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу зменшення відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.
Отже, витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частина 2 статті 137 та частина 8 статті 141 ЦПК України).
Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 03 жовтня 2019 року у справі №922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі №925/1137/19, від 02 грудня 2020 року у справі №317/1209/19, від 03 лютого 2021 року у справі №554/2586/16-ц, від 17 лютого 2021 року у справі №753/1203/18.
Оскільки підставою для ухвалення додаткового рішення, визначеною пунктом 3 частиною 1 статті 270 ЦПК України, є не вирішення судом такого питання, то вказане може мати місце лише за умови дотримання загального порядку надання стороною, яка ставить питання про відшкодування судових витрат, - подання не лише такого клопотання, але й відповідних доказів судових витрат.
Аналіз вказаних норм вказує на те, що для наявності підстав щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу заявник повинен дотриматись вимог визначених статтями 133, 134, 137, 141 ЦПК України, а саме: подати до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які сторона понесла або очікує понести у зв`язку із розглядом справи та до закінчення судових дебатів у справі сторона повинна зробити відповідну заяву про подачу відповідних доказів для стягнення судових витрат.
Відповідно до частини 8 статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України).
Як убачається із матеріалів справі інтереси відповідача ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції представляв адвокат Божок Р.О. на підставі ордеру на надання правничої допомоги серії АМ №1134475 від 10 червня 2025 року, який виданий на підставі Договору про надання правничої допомоги у Житомирському апеляційному суді №б/н від 10 червня 2025 року (том 2 а.с. 33).
Постановою Житомирського апеляційного суду від 13 листопада 2025 року апеляційну скаргу представника Божок Р. О. задоволено частково. Ухвалу Корольовського районного суду міста Житомира від 26 травня 2025 року скасовано. Заяву представника задоволено частково. Стягнуто із ТОВ «Гелексі Фінанс» на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000,00 грн. У задоволенні решти вимог заяви – відмовлено. Повний текст постанови складено судом 13 листопада 2025 року.
Протягом п`яти днів з дня складення повного судового рішення через систему «Електронний Суд»адвокат Божок Р.О. подав до суду заяву про стягнення витрат на професійну (правничу) допомогу, понесених в суді апеляційної інстанції.
На підтвердження розміру понесених витрат на правову допомогу представником відповідача надано: копію договору про надання правової допомоги від 10 червня 2025 року (том 2 а.с.113); копію ордеру на надання правничої допомоги ОСОБА_1 серії №1134475 від 10 червня 2025 року (том 2 а.с. 174); копію додаткової угоди від 10 червня 2025 року (том 2 а.с. 114); копію акту здавання-приймання послуг з надання правової допомоги від 15 листопада 2025 року, в якому зазначено найменування юридичних послуг та вартість таких послуг (том 2 а.с. 115); копію рахунку-фактури №5 від 15 листопада 2025 року (том 2 а.с. 116).
Згідно наданих документів вбачається, що розмір витрат на правову допомогу наданих в апеляційному суді становить 12 000,00 грн. 
За пунктом 3 договору про надання правової допомоги від 10 червня 2025 року клієнт оплачує адвокату за надання послуг гонорар в узгодженому сторонами розмірі, а також відшкодовує всі додаткові витрати адвоката, понесені ним при виконанні даного договору. Розмір гонорару встановлюється за домовленістю сторін.
Як убачається із копії акту здавання-приймання послуг з надання правової допомоги від 15 листопада 2025 року, адвокатом була надана правова допомога, яка складається з наступного: вивчення характеру спірних правовідносин для формулювання правової позиції сторони 1000 грн; ознайомлення з матеріалами справи 1000 грн; підготовка та подання апеляційної скарги 7000 грн; підготовка та подання процесуальних документів по справі 3000 грн. Вартість таких послуг разом складає 12 000 грн.
Таким чином, заявником надано докази на підтвердження обсягу наданих правничих послуг, виконаних робіт та їх вартість.
Сторона позивача скористалася своїм процесуальним правом та 24 листопада 2025 року представник позивача ТОВ «Гелексі Фінанс» - адвокат Дударенко А.М. подала до суду заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення, в яких просила відмовити у її задоволенні.
Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша та третя статті 81 ЦПК України).
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19) зауважила, що суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та її адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.
Колегія суддів дослідивши матеріали справи, вважає, що заявлена сума відшкодування судових витрат, понесених відповідачем в суді апеляційної інстанції на правничу допомогу, є неспівмірною зі складністю даної справи.
Зокрема, з матеріалів справи убачається, що представник відповідача адвокат Божок Р.О. під час перегляду ухвали Корольовського районного суду міста Житомира від 26 травня 2025 року в апеляційній інстанції підготував апеляційну скаргу (том а.с.27-34), подавав заяви по справі (том 2 а.с. 37, 76, 91). 
Отож, беручи до уваги характер правовідносин у цій справі, проаналізувавши обсяг наданих послуг адвокатом, оцінюючи співмірність витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт, взявши до уваги рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду адвокатом документів, їх значення для спору, з огляду на визначені практикою Європейського суду з прав людини критерії, та виходячи із засад розумності та справедливості, колегія суддів вважає, що із позивача на користь відповідача слід стягнути 5 000,00 грн в рахунок відшкодування судових витрат, понесених на оплату послуг з надання професійної правничої допомоги в суді апеляційної інстанції.
Доводи адвоката Дударенко А.М. в поданих запереченнях про відмову у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат, понесених відповідачем на правничу допомогу зводяться фактично до власного тлумачення представником позивачем норм процесуального права, що є неприйнятним при розгляді цього питання.
Керуючись ст. ст. 141, 246, 270, 367, 368, 389-391 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Заяву представника представника ОСОБА_1 – адвоката Божок Романа Олексійовича про ухвалення додаткового рішення - задовольнити частково.
Постановити у цивільній справі №№296/7925/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Гелексі Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості додаткову постанову.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Гелексі Фінанс» на користь ОСОБА_1 5 000,00 грн судових витрат на професійну правничу допомогу, понесених під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції.
Додаткова постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів дня складення повного судового рішення.

Головуючий Судді