Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08.01.2026  	Справа №607/16097/25 Провадження №2/607/444/2026	

місто Тернопіль
 
Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:
головуючого судді Герчаківської О. Я.,
за участі секретаря судового засідання Баб`як Н. О., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Новий Колектор» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
В С Т А Н О В И В :
Товариство з обмеженою відповідальністю «Новий Колектор» (надалі – ТОВ «Новий Колектор», Кредитодавець) звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
В обґрунтування своїх доводів представник позивача посилається на те, що між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та ОСОБА_1 07 березня 2021 року було укладено Кредитний договір №0643-2189 (далі - Договір). Відповідно до умов Договору № 0643-2189 Позичальнику надано кредит у розмірі 11 000,00 грн, строком - 21 календарний день з терміном платежу - 27 березня 2021 року.
Згідно п. 1 Договору Кредитодавець надає Позичальникові грошові кошти в Кредит на умовах строковості, зворотності, платності для задоволення особистих потреб Позичальника, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплатити нараховані Кредитодавцем комісію та проценти за користування Кредитом. Тип кредиту – кредит. 
Пунктом 4 Договору передбачено, що протягом строку Кредиту фіксована процентна ставка складає 2% (два відсотка) від непогашеної Суми Кредиту за кожен день користування. Проценти за користування Кредитом нараховуються з першого дня перерахування Позичальнику Суми Кредиту до закінчення визначеного Кредитним Договором строку, на який надається Кредит. Річна процентна ставка складає 730%. 
Між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» (далі за текстом - Клієнт) та ТОВ «Новий Колектор» (далі за текстом - Фактор, Позивач) укладено Договір факторингу № УКФ-261224-2 від 26 грудня 2024 року (далі за текстом – Договір факторингу). Так, відповідно до п. 2.1 зазначеного Договору Первісний кредитор передає (відступає) Новому кредитору свої Права вимоги до боржників, а Новий кредитор набуває Права вимоги Первісного кредитора за Кредитними договорами та передає Первісному кредитору під відступлення Права вимоги грошові кошти за плату у порядку та строки встановлені цим Договором. Відповідно до п. 3.1.3 зазначеного Договору факторингу, Сторони домовилися, що Право вимоги переходить від Первісного кредитора до Нового кредитора з моменту підписання ними відповідного Реєстру боржників у формі наведеної в Додатку № 1 до цього Договору. Разом з правами вимоги Новому кредитору переходять всі інші пов`язані з ними права в обсязі і на умовах, що існували на моменту переходу цих прав. 
На виконання умов зазначеного договору укладено реєстр № 1, згідно з яким відбулось відступлення права вимоги за кредитним договором № 0643-2189 від 07 березня 2021 року на залишок основної суми кредиту, відсотків, нарахованих за користування кредитом, та інших, передбачених договором платежів, боржником за яким являється ОСОБА_1 .
В свою чергу позивачем на адресу відповідача направлено повідомлення про відступлення права вимоги за Договором факторингу № УКФ-261224-2 від 29 лютого 2024 року, а також вимога про сплату заборгованості від 30 грудня 2024 року. 
ОСОБА_1 свої зобов`язання за Договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим станом на 22 липня 2025 року утворилась заборгованість у розмірі 33 000,00 грн, з яких заборгованість по тілу кредиту становить 11 000,00 грн та за відсотками – 22 000,00 грн, чим порушуються права та інтереси ТОВ «Новий Колектор».
З огляду на вказане, представник позивача просив суд стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Новий Колектор» заборгованість за Кредитним договором № 0643-2189 від 07 березня 2021 року у розмірі 33 000,00 грн та понесені судом судові витрати у розмірі 2 422,40 грн.
Ухвалою судді від 08 серпня 2025 року відкрито провадження у справі № 607/16097/25 та призначено її до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.
У судове засідання представник позивача ТОВ «Новий Колектор» не з`явився, у прохальній частині позову просив про розгляд справи у його відсутності.
У судове засідання відповідач ОСОБА_1 належним чином повідомлений про дату, час і місце цього судового засідання, не з`явився без повідомлення про причини неявки. Правом подання відзиву відповідач не скористався. Заяви чи клопотання на день розгляду справи від відповідача до суду не надходили.
Суд вважає, що відповідач про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив, а тому відповідно до ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі – ЦПК України), справу слід вирішити на підставі наявних доказів та постановити заочне рішення. 
За вказаних обставин, з підстав, визначених ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини.
07 березня 2021 року між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» (Кредитодавець) та ОСОБА_1 (Позичальник), укладено Кредитний договір № 0643-2189 (далі - Договір).
За цим Договором Кредитодавець надає Позичальникові грошові кошти в Кредит на умовах строковості, зворотності, платності для задоволення особистих потреб Позичальника, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплатити нараховані Кредитодавцем комісію та проценти за користування Кредитом. Тип кредиту – кредит (п. 1 Договору).
Пунктом 2. Договору встановлено строк кредиту - 21 день, та графік платежів (п. 3 Договору).
Згідно п. 4 Договору Протягом строку Кредиту фіксована процентна ставка складає 2% (два відсотка) від непогашеної Суми Кредиту за кожен день користування. Проценти за користування Кредитом нараховуються з першого дня перерахування Позичальнику Суми Кредиту до закінчення визначеного Кредитним Договором строку, на який надається Кредит. Річна процентна ставка складає 730%. Позичальнику встановлюється пільговий період користування Кредитом тривалістю нуль дні (-ів) з дати видачі Кредиту, включаючи день видачі Кредиту, протягом якого діє пільгова процентна ставка у розмірі 0.01% (нуль цілих одна сота відсотки(-ів)) від непогашеної Суми Кредиту за кожен день користування. Річна пільгова процентна ставка складає 3.65% (п. 5 Договору).
Орієнтовна реальна річна процентна ставка за Кредитом складає 730%. Орієнтовна загальна вартість Кредиту (вартість користування Кредитом) для Позичальника на дату Кредитного Договору складає 142.00 % від Суми Кредиту (у відсотковому вираженні) або 15 620,00 грн та включає в себе проценти за користування Кредитом 42.00 % від Суми Кредиту (у відсотковому вираженні) або 4 620,00 грн (у грошовому вираженні) та комісію за видачу кредиту у розмірі 0.0% від суми кредиту (у відсотковому вираженні) або 0 грн (у грошовому вираженні). Обчислення орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості Кредиту є репрезентативними та базуються на обраних споживачем умовах кредитування, зазначених в Договорі, і на припущенні, що договір про споживчий кредит залишатиметься дійсним протягом погодженого строку, а Кредитодавець і Позичальник виконають свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в Договорі. Орієнтовна реальна річна процентна ставка обчислена на основі припущення, що процентна ставка та інші платежі за Договором залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії Договору (п. 7 Договору). 
Суд звертає увагу, що в п. 19 Договору Реквізити сторін П.І.Б. Позичальника вказано як Зварич ${personalinfo_firstName} Олегович; Електронний підпис одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем) (номер пароля) A297.
Паспорт споживчого кредиту також був підписаний Електронний підпис одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем) (номер пароля) A297, проте відсутня дата та П.І.Б. споживача.
На підтвердження перерахування коштів ТОВ «Укр Кредит Фінанс» надало довідку про перерахування суми кредиту № 0643-2189 від 07 березня 2021 року ОСОБА_1 07 березня 2021 року платіжною системою LIQPA, платіж № 1584707908, Cart_mask 537541*35 сума платежу 11 000,00 грн.
Відповідно до розрахунку заборгованості за договором кредиту № 0643-2189 від 07 березня 2021 року, заборгованість ОСОБА_1 станом на 26 грудня 2024 року становить 33 000,00 грн, з яких: 11 000,00 грн – основний борг; 22 000,00 грн – залишок відсотків. 
26 грудня 2024 року між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ТОВ «Новий Колектор» було укладено Договір факторингу № УКФ-261224-2 .
Відповідно до п. 2.1 зазначеного Договору факторингу, у відповідності до умов цього Договору, Первісний кредитор передає (відступає) Новому кредитору свої Права вимоги до Боржників, а Новий кредитор набуває Права вимоги Первісного кредитора за Кредитними договорами та передає Первісному кредитору під відступлення Права вимоги, грошові кошти за плату у порядку та строки встановлені цим Договором.
Згідно з п.п. 3.1.3. зазначеного Договору факторингу, Право вимоги переходить від Первісного кредитора до Нового кредитора з моменту підписання ними відповідного Реєстру боржників у формі наведеної в Додатку № 1 до цього Договору. Разом з Правами вимоги Новому кредитору переходять всі інші пов`язані з ними права в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.
ТОВ «Укр Кредит Фінанс» передало ТОВ «Новий Колектор» право вимоги, зокрема, за Кредитним договором № 0643-2189 від 07 березня 2021 року. На підтвердження чого, позивач надав копії Реєстру Боржників № 1 від 26 грудня 2024 року до Договору факторингу № УКФ-261224-2 від 26 грудня 2024 року.
Згідно договору укладено Реєстру Боржників № 1, за яким відбулось відступлення права вимоги за кредитним договором № 0643-2189 від 07 березня 2021 року на залишок основної суми кредиту, відсотків, нарахованих за користування кредитом, та інших, передбачених договором платежів, боржником за яким являється відповідач під № 19211.
Звертаючись до суду з позовом, позивач стверджував, що відповідач отримав кредитні кошти, однак не виконує зобов`язань щодо їх повернення, а відтак порушене право підлягає захисту в судовому порядку.
Отож, до виниклих між сторонами правовідносин підлягають застосуванню наступні норми права.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України (у редакції на час виникнення спірних правовідносин), правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
За змістом частини першої статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно–телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
За змістом частини першої статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).
Частиною другою статті 1050 ЦК України визначено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Відповідно до положень статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.
Згідно статті 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом.
Стаття 514 ЦК України передбачає, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
Первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні (стаття 517 ЦК України).
Водночас суд звертає увагу, що заміна кредитора у зобов`язанні не є беззаперечним підтвердженням того, що до позивача перейшло право вимоги саме на той розмір заборгованості, який зазначено у Акті приймання-передачі Переліку. 
У наданому позивачем кредитному договорі П.І.Б. позичальника, який підписав Договір одноразовим ідентифікатором, вказано як  ОСОБА_2 ${personalinfo_firstName} Олегович, тоді як наявні у матеріалах справи відомості щодо укладення договору із ОСОБА_1 .
Крім цього, у матеріалах справи відсутні належні й допустимі докази фактичного зарахування відповідачу кредитних коштів на його картковий рахунок, оскільки надані позивачем документи не підтверджують перерахування грошових коштів саме на виконання спірного договору, не містять даних, які б дозволяли однозначно ідентифікувати відповідні надходження як кредитні, та не відповідають встановленим вимогам до первинних банківських документів, у зв`язку з чим обставина надання кредиту є недоведеною.
Самі лише посилання позивача на можливість укладення договору в електронній формі та використання одноразового ідентифікатора не підтверджують факту належного підписання саме спірного договору відповідачем.
Довідка про розмір простроченої заборгованості, на яку посилається представник позивача, не є первинним документом, який підтверджує отримання кредиту, користування ним, які вказані позивачем в позовній заяві.
Ця довідка з зазначенням конкретного розміру заборгованості, є документом, що створений самим позивачем, а, відтак, інформація зазначена в ній, за умови відсутності первинних документів, на підставі яких вона була складена, не може бути доказом наявності заборгованості, на якій наполягає позивач.
Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.
Разом з тим, відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75 виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.
При цьому згідно пункту 3 вказаного Положення клієнтські рахунки це особові рахунки, за якими обліковуються кошти клієнтів банку. До клієнтських рахунків належать кореспондентські, поточні, вкладні (депозитні) рахунки, рахунки умовного зберігання (ескроу).
У позові зазначено, що сумарний розмір заборгованості за наданим договором складає 33 000,00 грн і вказана сума заявлена позивачем до стягнення. Проте, як суд уже звертав увагу, будь–яких доказів видачі кредитних коштів ОСОБА_1 позивачем надано не було, а інформація про ці обставини, створена ТОВ «Укр Кредит Фінанс»розцінюється як неналежний, недостовірний та недостатній доказ цих обставин.
Відповідно до вимог частин 3 та 4 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь–які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).
У відповідності до вимог статті 83 ЦПК України, сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.
Частинами першою–третьою статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Звертаючись до суду, позивач у позовній заяві виклав обставини, якими обґрунтовував свої вимоги, зазначив докази, що підтверджують вказані обставини, разом з тим, не заявляв клопотання про вжиття заходів забезпечення доказів, та не зазначав про докази, які не можуть бути подані разом із позовною заявою із поважних причин, не подавав клопотання про їх витребування.
При цьому за умовами вищевказаного договору факторингу, Кредитор мав зобов`язання передати Новому Кредитору документацію по Боржниках, зазначених у Акті приймання-передачі Переліку, що вказує на відсутність перешкод у ТОВ «Новий Колектор» в наданні до суду доказів на підтвердження розміру отриманих ОСОБА_1 кредиту.
Отже, саме ТОВ «Новий Колектор» не довело позов, що є його, а не відповідача, процесуальним обов`язком (статті 12, 13, 81 ЦПК України). Такий висновок узгоджується із позицією Верховного Суду у постанові від 03 серпня 2022 року у справі № 156/268/21.
Більше того, у своїй позовній заяві до суду ТОВ «Новий Колектор» просило розглянути справу у його відсутність та у подальшому представник позивача на призначенні засідання не з`являвся, клопотання про витребування додаткових доказів та інших документів не заявляв.
Отже, позивач на власний розсуд розпорядився своїми правами, а тому несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням ним процесуальних дій.
Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 січня 2020 року, справа № 755/18920/18, провадження № 61–17205ск19.
За таких умов, в ході розгляду справи позивачем не було доведено факту видачі відповідачу кредитних коштів, а також відповідно і користування ними, а відтак ТОВ «Новий Колектор» не довело своє право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 0643-2189 від 07 березня 2021 року, а тому суд доходить до висновку про відмову в задоволенні заявлених позовних вимог у зв`язку з їх необґрунтованістю.
Відповідно до частини 1, пункту 2 частини 2 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі відмови в позові - на позивача.
Таким чином, судові витрати за розгляд справи в суді першої інстанції слід віднести на рахунок ТОВ «Новий Колектор».
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 525, 526, 530, 536, 611, 612, 624–625, 1050, 1054, 1056–1 ЦК України, ст.ст. 128, 133, 141, 247, 258, 259, 263–265, 351-355 ЦПК України, суд, 
У Х В А Л И В :
У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Новий Колектор» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд – якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду у 30–денний строк з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручену у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «НОВИЙ КОЛЕКТОР», ЄДРПОУ: 43170298, адреса місцезнаходження: вул. Алмазова Генерала, буд. 13, офіс 601, м. Київ, 01133.
Відповідач: ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 .
Головуючий суддя         О. Я. Герчаківська