Рівненський апеляційний суд
___________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2026 року       м. Рівне

Справа № 569/23525/25
Провадження № 33/4815/322/26

Суддя Рівненського апеляційного суду - Збитковська Т.І.
з участю:
потерпілої – ОСОБА_1 
представника потерпілої – адвоката Наконечної Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали адміністративної справи за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_2 – адвоката Семенюк З.М. на постанову Рівненського міського суду Рівненської області від 06 листопада 2025 року, - 
ВСТАНОВИЛА:
Постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 06 листопада 2025 року ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, і на підставі ст. 22 КУпАП звільнено від відповідальності за малозначністю діяння, обмежившись усним зауваженням. 
З постанови суду першої інстанції слідує, що ОСОБА_2 , будучи матір`ю неповнолітнього ОСОБА_3 , 2011 року народження, ухилилася від виконання батьківських обов`язків, внаслідок чого 10 жовтня 2025 року о 13 год. 00 хв. в м. Рівне по вул. Замковій її неповнолітній син - ОСОБА_3 , керуючи електросамокатом, здійснив наїзд на ОСОБА_1 , яка отримала тілесні ушкодження (забій тазу та забій гомілкового суглобу). 
У поданій апеляційній скарзі адвокат Семенюк З.М. доводить, що судом першої інстанції не було враховано письмових пояснень ОСОБА_3 , згідно яких ОСОБА_1 переходила дорогу у невстановленому місці, розмовляючи при цьому по телефону. ОСОБА_3 намагався уникнути наїзду, але не зміг по незалежних від нього причинах. Стверджує, що ОСОБА_2 дізналася про наявність оскаржуваної постанови лише 21 січня 2026 року після ознайомлення з матеріалами справи захисником, про що наявна відмітка, у зв`язку з чим просить поновити строк на апеляційне оскарження, який пропущено з поважної причини.
Просить оскаржувану постанову скасувати, провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП та поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду. 
До початку апеляційного розгляду адвокат Семенюк З.М. надіслала письмове клопотання про розгляд скарги у її відсутність.
Заслухавши доводи представника потерпілої – адвоката Наконечної Д.О, підтримані ОСОБА_1 , які вважають, що в діях ОСОБА_2 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню, а апеляційна скарга – відхиленню. 
Відповідно до ст. 280 КУпАП під час розгляду справи про адміністративне правопорушення суддя повинен з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності. Зазначені вимоги судом дотримані не були.
Практика Європейського суду з прав людини вказує на необхідність оцінювати докази, керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (рішення ЄСзПЛ «Авшар проти Туреччини»). Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.
Згідно з ч. 1 ст. 184 КУпАП адміністративна відповідальність настає за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей,- тягне за собою попередження або накладення штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 184 КУпАП, включає: об`єкт, яким є суспільні відносини у сфері охорони прав та інтересів дитини; суб`єкт, яким є фізичні особи батьки, або особи, що їх замінюють; об`єктивну сторону, що виражається в ухиленні батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання, передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей (формальний склад); суб`єктивну сторону, що виражається у ставленні до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу або необережності.
Згідно із ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», батьки або особи, які їх замінюють зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.
Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення ґрунтується на зібраних у справі доказах: даних протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 754309 від 17 жовтня 2025 року (а.с. 1), схеми місця ДТП від 10 жовтня 2025 року (а.с. 5), письмових поясненнях ОСОБА_1 від 10 жовтня 2025 року (а.с. 4), рапорту інспектора СРПП Вараського РВП ГУНП в Рівненській області лейтенанта поліції Пришка А. (а.с. 6), відеоматеріалах з нагрудних камер працівників поліції. 
Зі схеми місця ДТП від 17 жовтня 2025 року слідує, що зіткнення електросамокату під керуванням ОСОБА_3 та ОСОБА_1 відбулося на смузі руху транспортних засобів поблизу парковки на вул. Замковій. ОСОБА_1 переходила дорогу зі сторони буд. № 29 по вул. Замковій в напрямку парковки. ОСОБА_3 рухався на електросамокаті по вул. Замковій на смузі для руху транспортних засобів у напрямку парковки. 
З письмових пояснень ОСОБА_1 від 10 жовтня 2025 року вбачається, що в цей день близько 12 год. 30 хв. за місцем її роботи по вул. Замковій 29 вона переходила дорогу до службового автомобіля, і її збив електросамокат під керуванням ОСОБА_3 . Внаслідок зіткнення вона отримала забій тазу справа та забій правого гомілкового суглобу (а.с. 4).
Апеляційний суд бере до уваги пояснення потерпілої ОСОБА_1 , оскільки вони повністю узгоджуються зі схемою ДТП, та враховуючи отримані потерпілою ушкодження, безумовно підтверджують винуватість ОСОБА_2 в ухиленні від виконання батьківських обов`язків, що полягають у нероз`ясненні сину ОСОБА_3 можливих наслідків при керуванні електросамокатом.
Відтак, суд першої інстанції обгрунтовано визнав ОСОБА_2 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, та враховуючи малозначність діяння, на підставі ст. 22 КУпАП звільнив її від відповідальності, обмежившись усним зауваженням. 
Керуючись ст. 294 КУпАП, -
П О С Т А Н О В И ЛА:
Поновити апелянту строк на апеляційне оскарження.
Постанову Рівненського міського суду Рівненської області від 06 листопада 2025 року відносно ОСОБА_2 залишити без змін, а апеляційну скаргу адвоката Семенюк З.М. – без задоволення. 
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Рівненського
апеляційного суду Т.І.Збитковська