Справа № 463/449/26
Провадження № 2/463/924/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2026 року Личаківський районний суд м. Львова
в складі: головуючого судді Бобрової Ю.Ю.
з участю секретаря судового засідання Назара Р.М.
представника позивачки ОСОБА_1 
представника відповідача ОСОБА_2 

в м. Львові
у відкритому судовому засіданні,
розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_3 , в інтересах якої діє ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , третя особа – Орган опіки та піклування Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради про стягнення аліментів, 

в с т а н о в и в :
Короткий зміст позовних вимог
Позивач ОСОБА_3 , в інтересах якої діє ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , третя особа – Орган опіки та піклування Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради про стягнення аліментів.
Позов обґрунтовує тим, що ОСОБА_3 , громадянка України, та відповідач, ОСОБА_5 - ОСОБА_6 , громадянин Республіки Франції є батьками малолітнього ОСОБА_7 , що народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Невшатель (кантон Невшатель, Швейцарська Конфедерація). Малолітній ОСОБА_8 є громадянином України з народження, іншого громадянства не має. Сторони ніколи не перебували у зареєстрованому шлюбі. Перебування позивачки у Швейцарії мало тимчасовий, вимушений характер і було пов`язане виключно із вторгненням російської федерації в Україну. 9 березня 2022 року ОСОБА_9 прибула до Швейцарії, де перебувала у правовому статусі тимчасового захисту (статус S). Сторони почали спільно проживати в червні 2024 року, коли позивачка уже перебувала на 6 місяці вагітності, за адресою: АДРЕСА_1 .
Зазначає, що відповідач не мав самостійного джерела доходу за весь час спілкування сторін, і почав працювати лише з 1 жовтня 2024 року, після народження ОСОБА_10 . Усі речі для дитини позивач повністю забезпечувала за власний рахунок або завдяки допомозі родичів з України.У листопаді 2024 року позивач разом з дитиною повернулася назад у орендоване помешкання за адресою АДРЕСА_2 , де проживала раніше до переїзду в будинок відповідача. За час роздільного проживання (листопад 2024 – липень 2025) відповідач жодного разу не відвідав дитину. Натомість скаржився у соціальні служби. Таким чином, сторони прожили разом усього 5 місяців.
Указує, що серед основних причин повернення позивачки з дитиною до України 19 липня 2025 року була неспроможність отримати належний правовий захист у Швейцарії після пережитого домашнього насильства.
Зазначає, що вона самостійно несе усі витрати на утримання сина, починаючи з його народження і проживання у Швейцарії і до сьогоднішнього в Україні. Батько не бере фінансової участі у житті сина. За весь час її вагітності був безробітним і не виявляв турботи про фінансове становище своєї партнерки та їхньої майбутньої дитини.
Звертає увагу суду, що вона зверталася до компетентних органів Швейцарії щодо стягнення аліментів з ОСОБА_11 , однак отримала відповідь, що оскільки у неї, матері, є самостійне джерело доходу, то батько аліменти сплачувати не повинен. Таке правове регулювання є діаметрально протилежним до українського та суперечить найкращим інтересам дитини, що і спонукало до звернення із даним позовом, оскільки в інший спосіб стягнути аліменти на утримання дитини не видається можливим.
Покликається на наступні витрати: листопад 2024 (придбання меблів для дитини): 2009,45 швейцарських франків = 103 854,21 грн; березень 2025 (придбання дитячого візочка): 462,85 швейцарських франків = 23 921 грн; червень 2025 (придбання назального аспіратора для дитини): 4699 грн; липень 2025 (витрати на підгузники, дитяче харчування, фумігатор, судокрем, продукти, дитячу ковдру, шапочку для басейну, стерилізатор, шорти для дитини, комунальні послуги): 9 226,86 грн; серпень 2025 (осушувач/зволожувач повітря в дитячу кімнату, підгузники, заняття з дитячого розвитку): 15420,01 грн; вересень 2025 (одяг, дитяче ліжечко): 8450 грн. відзначає, що Марк-Орель відвідує заняття загального розвитку «Монтесорі» у дитячому центрі «Кузя» двічі на тиждень, щотижня відвідує заняття з плавання. 
Таким чином, в середньому її місячні витрати матері становлять 27 600 грн, що в еквіваленті за курсом НБУ на день подання цього позову (1 грн = 51,78 CHF) дорівнює 533 швейцарським франкам. Позивачка має самостійне джерело доходу, будучи зареєстрованою як фізична особа-підприємець із основним видом економічної діяльності 62.01. Комп`ютерне програмування. Співпрацює з ТОВ «ГОУ ТУ-Ю ІНК.».
У зв`язку з вищенаведеним просила суд стягнути з ОСОБА_4 , громадянина Французької Республіки ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) на користь ОСОБА_3 , громадянки України (РНОКПП – НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ) аліменти на утримання ОСОБА_12 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) у твердій грошовій сумі у розмірі 550 (п`ятсот п`ятдесят) швейцарських франків щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття з подальшою індексацією грошової суми відповідно до закону.
Процесуальні питання пов`язані з розглядом справи
Ухвалою судді Личаківського районного суду м. Львова від 06.10.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне провадження у справі. 
Ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 19.01.2026зупинено провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 - ОСОБА_6 , третя особа Орган опіки та піклування – Личаківська районна адміністрація Львівської міської ради про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів до набрання законної сили рішенням Личаківського районного суду м. Львова у цивільній справі № 463/11841/25 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 , третя особа без самостійних вимог – Орган опіки і піклування Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради про повернення спільної дитини ОСОБА_12 до місця його народження і постійного проживання в Швейцарській Конфедерації.
Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_5 - ОСОБА_6 , третя особа Орган опіки та піклування – Личаківська районна адміністрація Львівської міської ради про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів – роз`єднано.
Виділено у самостійне провадження позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_5 - ОСОБА_6 , третя особа Орган опіки та піклування – Личаківська районна адміністрація Львівської міської ради про стягнення аліментів. Розгляд справи призначено на 03.02.2026.
03.02.2026 по справі оголошено перерву за клопотанням представниці позивачки для підготовки правової позиції на клопотання представника відповідача до 11.02.2026.
11.02.2026 по справі оголошено перерву до 02.03.2026 у зв`язку з переходом суду до стадії ухвалення рішення щодо клопотання представника відповідача.
02.03.2026 закрито підготовче провадження у справі. Справу призначено до судового розгляду по суті на 26.03.2026.
Аргументи учасників справи
Відзив у даній справі до суду не надходив.
Третя особа – Орган опіки та піклування Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради подав до суду заяву про розгляд справи за відсутності їхнього представника. Не заперечують проти задоволення позовної заяви позивачки.
Представниця позивачки в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримала з підстав, зазначених у позові, просила їх задовольнити у повному обсязі. Окремо відзначила, що визначаючи розмір аліментів, які просить суд стягнути, виходила із мінімального розміру аліментів, що існує у Швейцарії і який становить 550 швейцарських франків. 
Представник відповідача у судовому засіданні частково заперечив проти розміру заявлених до стягнення аліментів, вважаючи такий надмірним та нічим не обґрунтованим. Просив стягувати аліменти у розмір 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Фактичні обставини, встановлені судом
Судом встановлено, що ОСОБА_3 , громадянка України, та відповідач, ОСОБА_5 - ОСОБА_6 , громадянин Республіки Франції є батьками малолітнього ОСОБА_7 , що народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Невшатель (кантон Невшатель, Швейцарська Конфедерація) (а.с. 9-10).
Малолітній ОСОБА_8 є громадянином України з народження, іншого громадянства не має (а.с. 11).
Після повернення позивачки з дитиною до України 19.07.2025 остання проживає за адресою її реєстрації: АДРЕСА_3 разом із дитиною (а.с. 19-20).
Позивачка самостійно несе усі витрати на утримання сина, батько не бере фінансової участі у житті сина. 
Під час судового розгляду суду не вдалося встановити розмір доходів відповідача, оскільки представниці позивачки він невідомий як і невідомо чи взагалі відповідач працює. Указану інформацію, під час судового розгляду не зміг суду надати й представник відповідача. Аналогічною є ситуацію і щодо відомостей про склад сім`ї та утриманців відповідача. Клопотання про отримання такої інформації судом у порядку судового доручення до суду не надходили.
ОСОБА_3 зверталася до компетентних органів Швейцарії щодо нарахування аліментів з ОСОБА_11 , однак отримала відповідь, що оскільки у неї, матері, є самостійне джерело доходу, то батько аліменти сплачувати не повинен (а.с. 23а).
ОСОБА_3 надано до суду підтвердження наступних витрати: листопад 2024 (придбання меблів для дитини): 2009,45 швейцарських франків = 103 854,21 грн; березень 2025 (придбання дитячого візочка): 462,85 швейцарських франків = 23 921 грн; червень 2025 (придбання назального аспіратора для дитини): 4699 грн; липень 2025 (витрати на підгузники, дитяче харчування, фумігатор, судокрем, продукти, дитячу ковдру, шапочку для басейну, стерилізатор, шорти для дитини, комунальні послуги): 9 226,86 грн; серпень 2025 (осушувач/зволожувач повітря в дитячу кімнату, підгузники, заняття з дитячого розвитку): 15420,01 грн; вересень 2025 (одяг, дитяче ліжечко): 8450 грн (а.с. 24-36, 59 зворот, 60).
Також встановлено, що ОСОБА_8 відвідує заняття загального розвитку «Монтесорі» у дитячому центрі «Кузя» двічі на тиждень (а.с. 37), з 27.07.2025 щотижня відвідує заняття з плавання, що потребує певних фінансових витрат.
ОСОБА_3 має самостійне джерело доходу, зареєстрована як фізична особа-підприємець із основним видом економічної діяльності 62.01. Комп`ютерне програмування. Співпрацює з ТОВ «ГОУ ТУ-Ю ІНК.» (а.с. 38).
Правові норми законодавства застосовані судом, висновки та мотиви прийнятого рішення
Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку (стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства»).
Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.
Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.
Статтею 181 СК України встановлено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Аналіз наведених норм закону дає підстави для висновку, що за загальним правилом спосіб виконання батьками своїх обов`язків по утриманню неповнолітніх дітей, зокрема, сплаті аліментів, залежить від домовленості між ними, однак, у разі відсутності такої домовленості той з батьків, з ким проживають діти, має право звернутися до суду з відповідним позовом і в цьому разі аліменти на них можуть бути присуджені в частці від заробітку (доходу) їх матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.
Відповідно до частин першої та другої статті 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини.
Отже, статтею 179 СК України врегульовано питання права власності на аліменти, які отримуються на дитину одним із батьків та їх цільове призначення. Зокрема, передбачено, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини і мають використовуватися за цільовим призначенням в інтересах дитини.
Під цільовим призначенням при цьому потрібно розуміти витрати спрямовані на забезпечення потреб та інтересів дитини, зокрема потреби у харчуванні, лікуванні, одязі, гігієні, забезпечення речами, необхідними для розвитку і виховання дитини, реалізації її здібностей.
За своєю суттю аліменти це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків, з ким проживає дитина і який бере активну участь у її вихованні (див.: постанову Верховного Суду від 04 вересня 2019 року у справі № 711/8561/16-ц (провадження № 61-21318св18)).
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Стаття 5 Протоколу №7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей.
Відповідно до принципу №4 Декларації прав дитини – дитині мають належати права: на здорове зростання і розвиток, на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування.
Аналогічні положення закріплені частиною першою ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», згідно якої батьки мають право та зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний, моральний розвиток.
Стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначає, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Частиною 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину, який не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення (ч. 1 ст. 182 СК України).
Стаття 184 СК України передбачає можливість визначення судом в окремих випадках розміру аліментів на утримання дитини у твердій грошовій сумі, а не у частці від заробітку платника аліментів. Стягнення аліментів у твердій грошовій сумі є можливим за наявності певних обставин, що унеможливлюють сплату аліментів у частці від заробітку (доходу), приблизний перелік яких наводиться у частині 1 даної статті (Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі). Необхідність встановлення розміру аліментів у твердій грошовій сумі може виникнути за наявності у платника аліментів нерегулярного або мінливого доходу, або отримання частини доходу в натурі. У такому випадку стягнення аліментів на дитину у частці від доходу її матері або батька може призвести до істотної різниці у розмірі аліментів, які отримує дитина щомісяця, що у свою чергу негативно вплине на забезпечення дитини. Стягнення аліментів у твердій грошові сумі дозволяє забезпечити більшу стабільність щодо утримання дитини. Також доцільно стягувати аліменти у твердій грошовій сумі у випадку отримання платником аліментів заробітку або доходу повністю в натурі або в іноземній валюті, що можна віднести до інших обставин, які мають істотне значення.
При отриманні доходу в натурі проводиться грошова оцінка такого натурального надання особі, а потім з отриманих сум стягуються аліменти. Проте вартість натурального надання може суттєво варіюватися, а крім того, щомісяця вчиняти переоцінку натурального надання дуже складно. Тому замість частки від доходу платника аліментів у якості аліментів суд може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.
Стягнення аліментів у твердій грошовій сумі є можливим і в інших випадках, якщо суд дійде висновку, що визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) платника є неможливим, ускладненим або суттєво порушує інтереси однієї із сторін. Неможливість визначення аліментів у частці від заробітку (доходу) може виникнути, зокрема і у випадках, коли платник аліментів постійно проживає на території іноземної держави та відомості про його доходи отримати неможливо. Ускладненим та водночас таким, що порушує інтереси дитини, є стягнення аліментів у випадках, коли платник аліментів приховує свої доходи з метою ухилення від їх сплати.
Відомості про матеріальний стан відповідача у даній справі, перебування на його утриманні інших осіб, стан здоров`я в матеріалах справи відсутні. Сторони вказану інформацію не змогли надати суду з покликанням, що вона їм невідома. Клопотання про отримання такої інформації судом у порядку судового доручення до суду не надходили.
Відповідно до ст. 129 Конституції України однією із засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеність перед судом їх переконливості.
Згідно частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
За змістом статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу.
Представник відповідача не надав суду доказів щодо обставин, які ураховуються при визначенні розміру аліментів та прийняття рішення про їх стягнення, у зв`язку з чим несе ризик настання наслідків, пов`язаних із невчиненням цих процесуальних дій, в даному випадку – ухвалення рішення на підставі наявних у справі доказів.
Щодо стягнення аліментів у швейцарських франках
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
В постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18) зазначено, що «гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Сторони, якими можуть бути як резиденти, так і нерезиденти - фізичні особи, які перебувають на території України, у разі укладення цивільно-правових угод, які виконуються на території України, можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. Відсутня заборона на укладення цивільних правочинів, предметом яких є іноземна валюта, крім використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави, за винятком оплати в іноземній валюті за товари, роботи, послуги, а також оплати праці, на тимчасово окупованій території України».
Суд ураховує, що можливість стягнення аліментів в іноземній валюті передбачена у випадку, якщо між сторонами укладено договір про сплату аліментів, в тому числі і в тому випадку коли батько або мати виїжджає за кордон (постанова Верховного Суду у справі № 522/4045/13 від 18.09.2019), водночас у вказаній справі такий письмовий договір відсутній, а тому наявні підстави для стягнення аліментів у національній грошовій одиниці, яка в подальшому буде конвертована у швейцарські франки у випадку звернення рішення суду до примусового виконання відповідно до Конвенції про міжнародне стягнення аліментів на дітей та інших видів сімейного утримання 2007 року, порядок виконання якої визначається Інструкцією про виконання в Україні Конвенції про міжнародне стягнення аліментів на дітей та інших видів сімейного утримання, яка затверджена наказом Міністерства юстиції України від 15.09.2017 № 2904/5, або згідно із приписами Конвенції про визнання і виконання рішень стосовно зобов`язань про утримання 1973 року.
Таким чином, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог позивачки про стягнення аліментів на утримання дитини в твердій грошовій сумі в національній грошовій одиниці в розмірі 6639,60 грн, що є еквівалентом 120 (сто двадцяти) швейцарських франків за офіційним курсом на міжбанку станом на день винесення цього рішення.
Суд вважає визначений розмір аліментів достатнім та справедливим, насамперед як спосіб захисту прав, інтересів та свобод неповнолітньої дитини, а також позивачки.
Відповідно до ч. 1ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
За вимогами п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає до негайного виконання.
Керуючись ст.ст. 2, 4, 12, 13, 49, 141, 223, 263 - 265, 352 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:
Позов ОСОБА_3 , в інтересах якої діє ОСОБА_1 , до ОСОБА_5 - ОСОБА_6 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , третя особа – Орган опіки та піклування Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради про стягнення аліментів – задовольнити частково.
Стягнути з громадянина республіки Франція  ОСОБА_5 - ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання: кантон ОСОБА_14 , на користь ОСОБА_3 , громадянки України (РНОКПП – НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ) аліменти на утримання ОСОБА_12 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) у твердій грошовій сумі у розмірі 6 639 (шість тисяч шістсот тридцять дев`ять) гривень 60 (копійок), починаючи з 10.09.2025 і до досягнення дитиною повноліття з подальшою індексацією грошової суми відповідно до закону.
Рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах суми стягнення за один місяць.
У задоволенні решти вимог – відмовити.
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга позивачем протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення до Львівського апеляційного суду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):
позивач: ОСОБА_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 .
відповідач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання: кантон ОСОБА_14 
третя особа: Орган опіки та піклування Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради, вул. К. Левицького, 67 м. Львів, ЄДРПОУ 04056109.

Повний текст судового рішення проголошено 01 квітня 2026 року.

Суддя Юлія БОБРОВА