ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 березня 2026 року	Львів	Справа № 460/15878/23 пров. № А/857/22414/23	
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Затолочного В.С.,
суддів: Гудима Л.Я., Качмара В.Я.,
розглянувши в порядку письмового провадження в місті Львові апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 09 жовтня 2023 року у справі № 460/15878/23 за адміністративним позовом Головного управління ДПС у Рівненській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу (рішення суду першої інстанції ухвалене суддею Комшелюк Т.О. в м. Рівне в порядку письмового провадження), -
ВСТАНОВИВ:
Головне управління ДПС у Рівненській області (далі – ГУ ДПС, позивач) звернулося з адміністративним позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі - відповідач) про стягнення податкового боргу у сумі 610634,26грн. 
Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 09 жовтня 2023 року адміністративний позов задоволено у повному обсязі.
Не погодившись із вказаним рішенням, його оскаржив відповідач, який покликаючись на те, що рішення є незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального і процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, просить рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 09 жовтня 2023 року скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.
В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що визначений до стягнення позивачем податковий борг фактично перевищує загальну сукупну суму усіх податкових повідомлень-рішень, на котрі позивач посилається як на підставу виникнення податкового боргу (що є недопустимим та безпідставним), а отже - такі вимоги позивача є необгрунтованими, безпідставними та оманливими.
Позивач не скористався правом подання відзиву на апеляційну скаргу.
Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 30 січня 2024 року провадження в справі було зупинено до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 460/30/24 у зв`язку з тим, що у провадженні Рівненського окружного адміністративного суду перебуває справа № 460/30/24 за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Рівненській області про скасування податкових повідомлень-рішень, предметом спору у якій є податкові повідомлення-рішення № 0118281305 від 29.12.2017 року, № 0060641301 від 09.08.2018 року, № 0003071301 від 08.01.2019 року, № 0001733301 від 25.09.2019 року, № 00047433001 від 09.04.2020 року, № 0069551301 від 30.11.2018 року, № 0000103522404 від 21.10.2021 року, № 0069531301 від 30.11.2018 року та № 0069541301 від 30.11.2018 року, на підставі яких контролюючим органом було сформовано позовні вимоги у справі № 460/15878/23.
Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 04 лютого 2026 року поновлено провадження у даній справі, оскільки 19 грудня 2025 року Восьмим апеляційним адміністративним судом прийнято постанову у справі № 460/30/24, яка згідно з нормами статті 325 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) набрала законної сили з дати її ухвалення.

Справа розглядається в порядку письмового провадження відповідно до пункту 3 частини першої статті 311 КАС України.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши та обговоривши матеріали справи, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції вірно встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрована як фізична особа-підприємець 04.03.1997 (запис від 12.03.2008 номер 25980170000002715), перебуває на обліку у податковому органі як платник податків.
З розрахунку виникнення податкової заборгованості та розрахунків з бюджетом встановлено, що за відповідачем обліковується заборгованість зі сплати ПДВ у сумі 610634,26грн. 
Дана заборгованість виникла на підставі застосованих контролюючим органом штрафних санкцій за ППР № 0069551301 від 30.11.2018, ППР № 0004743301 від 09.04.2020, ППР № 0060641301 від 09.08.2018, ППР № 0069531301 від 30.11.2018, ППР № 0069541301 від 30.11.2018, ППР № 0000103522404 від 21.10.2021, ППР № 0118281305 від 29.12.2017, ППР № 0001733301 від 25.09.2019.
З метою погашення податкового боргу ГУ ДПС для ОСОБА_1 було сформовано та надіслано податкову вимогу форми «Ф» від 20.04.2023 № 0001925-1301-1700 на суму 610634,26грн. Вказана податкова вимога вручена відповідачу 24.04.2023, у встановленому законом порядку ним не оскаржувалась.
Відповідачем добровільно не сплачено суму податкового боргу, що зумовило звернення контролюючого органу до суду з цим позовом.
Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що У встановлений законодавством строк відповідачем не сплачено податковий борг у розмірі 610634,26грн., а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.
Апеляційний суд не погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Відповідно до приписів частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Положеннями статті 67 Конституції України передбачено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Частинами першою та другою статті 2 КАС України передбачено, що Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;
2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;
3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);
4) безсторонньо (неупереджено);
5) добросовісно;
6) розсудливо;
7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;
8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);
9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;
10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються ПК України.
Згідно з підпунктом 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України (далі також - ПК України) платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Податкове зобов`язання сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк), та/або сума коштів, сформована за рахунок податкових пільг, що були використані платником податків не за цільовим призначенням чи з порушенням порядку їх надання, встановленим цим Кодексом та/або Митним кодексом України (пп. 14.1.156 п. 14.1 статті 14 ПК України).
Відповідно до пункту 54.1 статті 54 ПК України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.
Згідно з пунктом 57.1 статті 57 ПК України платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Пунктом 57.3 статті 57 ПК України встановлено, що у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 робочих днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.
У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 робочих днів, наступних за днем такого узгодження.
Згідно з пунктом 59.1 статті 59 ПК України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків.
Податкова вимога не надсилається (не вручається), а заходи, спрямовані на погашення (стягнення) податкового боргу, не застосовуються, якщо загальна сума податкового боргу платника податків не перевищує ста вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. У разі збільшення загальної суми податкового боргу до розміру, що перевищує сто вісімдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, контролюючий орган надсилає (вручає) податкову вимогу такому платнику податків. Строк давності, визначений пунктом 102.4 статті 102 цього Кодексу для стягнення податкового боргу, у такому випадку розпочинається не раніше дня виникнення податкового боргу у сумі, що перевищує сто вісімдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно до пункту 59.3 статті 59 ПК України податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання.
Податкова вимога повинна містити відомості про факт виникнення податкового боргу та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов`язок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу.
Згідно з пунктом 59.5 статті 59 ПК України у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.
У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).
Податковий борг сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом (підпідпунктом 14.1.175 підпункту 14.1 статті 14 ПК України).
Згідно з підпунктом 56.1 статті 56 ПК України рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.
Підпунктом 56.15 статті 56 ПК України передбачено, що скарга, подана із дотриманням строків, визначених пунктом 56.3 цієї статті, зупиняє виконання платником податків грошових зобов`язань, визначених у податковому повідомленні-рішенні (рішенні), на строк від дня подання такої скарги до контролюючого органу до дня закінчення процедури адміністративного оскарження.
Протягом зазначеного строку податкові вимоги з податку, що оскаржується, не надсилаються, а сума грошового зобов`язання, що оскаржується, вважається неузгодженою.
Відповідно до підпункту 56.18 статті 56 ПК України при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.
Таким чином, у разі незгоди з податковим повідомленням-рішенням, яким платнику податків визначено грошове зобов`язання, останній має право оскаржити таке податкове повідомлення-рішення в адміністративному чи судовому порядку. Протягом строку оскарження грошове зобов`язання вважається неузгодженим.
Аналіз викладених правових норм дає підстави для висновку, що узгоджене грошове зобов`язання, не сплачене платником податків у добровільному порядку в строки, визначені законодавством, набуває статусу податкового боргу, з метою стягнення якого контролюючий орган має право звертатись з відповідним позовом до суду.
Апеляційним судом встановлено, що основною підставою виникнення податкового боргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 стали податкові повідомлення-рішення які були предметом розгляду у судовій справі № 460/30/24.
Також встановлено, що рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 20 грудня 2024 року у справі № 460/30/24 позов позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ГУ ДПС про скасування податкових повідомлень-рішень задоволено.
Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення ГУ ДПС: № 0118281305 від 29.12.2017 року (яким застосовано штрафні санкції в розмірі 278887,32 грн.), № 0060641301 від 09.08.2018 року (яким застосовано штрафні санкції в розмірі 14099,99 грн.), № 0003071301 від 08.01.2019 року (яким застосовано штрафні санкції в розмірі 98084,08 грн.), № 0001733301 від 25.09.2019 року (яким застосовано штрафні санкції в розмірі 5866,95 грн.), № 00047433001 від 09.04.2020 року (яким застосовано штрафні санкції в розмірі 1789,59 грн.), № 0069551301 від 30.11.2018 року (яким застосовано штрафні санкції в розмірі 67933,33 грн.), № 0000103522404 від 21.10.2021 року (яким застосовано штрафні санкції в розмірі 98463,72 грн.) за порушення граничних термінів реєстрації податкових накладних, податкові повідомлення-рішення № 0069531301 від 30.11.2018 року (яким застосовано штрафні санкції в розмірі 69216,93 грн.) та № 0069541301 від 30.11.2018 року (яким застосовано штрафні санкції в розмірі 7481,66 грн.) за порушення строку/терміну сплати сум грошових зобов`язань з податку на додану вартість з вироблених в Україні товарів.
Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 19 грудня 2025 року у справі № 460/30/24 апеляційну скаргу ГУ ДПС задоволено частково.
Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 20 грудня 2024 року у справі № 460/30/24 в частині визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-=рішення № 0118281305 від 29.12.2017 року, яким до позивача застосовано штрафні санкції в розмірі 278887,32 грн скасовано та закрито провадження у справі в цій частині.
В решті рішення суду залишено без змін.
Крім того, апеляційний суд у вищевказаному рішенні в частині визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення № 0118281305 від 29.12.2017 року, яким до позивача застосовано штрафні санкції в розмірі 278887,32 грн, скасував та закрив провадження у справі в цій частині через те, що рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 02.11.2018 р. у справі № 817/1150/18 адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Рівненській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Рівненській області від 29 грудня 2017 року №0118281305. Стягнуто на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Головного управління ДФС у Рівненській області судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 2788 грн. 87 коп.
Згідно даних Єдиного державного реєстру судових рішень, вказане рішення суду відповідачем в апеляційному порядку не оскаржувалось та набрало законної сили 04.12.2018р.
Згідно із частиною четвертою статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Таким чином апеляційним судом встановлено, що податковий борг, який виник із заборгованості зі сплати податку на додану вартість, який було вказано у позовній заяві, як сума узгодженого податкового боргу є скасованою судом в повному обсязі, а рішення набрало законної сили.
Відповідно до частини першої статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Відповідно до частини першої статті 317 КАС підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
З огляду на зазначене, враховуючи вимоги наведених правових норм, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення, суд першої інстанції неповно з`ясував обставин, що мають значення для справи, що призвело до безпідставної відмови у задоволенні адміністративного позову, а відтак апеляційна скарга підлягає до задоволення, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням постанови про відмову у задоволенні позовних вимог.
Згідно з частиною 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
У силу вимог частини 6 статті 139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.
З матеріалів справи встановлено, що за подання апеляційної скарги фізична особа-підприємець ОСОБА_1 сплатила 13739,27 грн.
Оскільки заявлену апеляційну скаргу задоволено у повному обсязі, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне стягнути судовий збір у розмірі 13739,27 грн за рахунок бюджетних асигнувань позивача.
Керуючись статтями 241, 242, 268, 308, 311, 315, 317, 321, 325 КАС України, суд - 
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задовольнити.
Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 09 жовтня 2023 року у справі № 460/15878/23 скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову Головного управління ДПС у Рівненській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу відмовити.
Стягнути на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Рівненській області (33023, вул. Відінська, 12, м. Рівне, ЄДРПОУ ВП 44070166) судовий збір у розмірі 13739 (тринадцять тисяч сімсот тридцять дев`ять) грн 27 коп.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	В. С. Затолочний 	
судді	 	Л. Я. Гудим 	
 	 	В. Я. Качмар