ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
02 квітня 2026 року 	Справа № 280/453/26 м.Запоріжжя	

Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Максименко Л.Я., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу
за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю “ВАЙН-ОК” 
до Головного управління Держпродспоживслужби у Львівській області 
про визнання протиправними та скасування рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю “ВАЙН-ОК” (далі – позивач) звернулось до Запорізького окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління Держпродспоживслужби у Львівській області (далі – відповідач), в якій позивач просить суд визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління Держпродспоживслужби у Львівській області № 0109 від 22 вересня 2025 року, № 0124 від 20 жовтня 2025 року про накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу.
В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що станом на дату подання позовної заяви директор або уповноважені особи Товариства з обмеженою відповідальністю «ВАЙН-ОК» - не отримували та не ознайомлювалися з направленням (наказом/рішенням/розпорядженням) ГУ Держпродспоживслужби у Львівській області. Таким чином Товариство з обмеженою відповідальністю «ВАЙН-ОК» було позбавлено можливості ознайомитись з підставами проведення контролю. Вказує, що позивачу не було належним чином вручено вимоги щодо надання інформації про вартість розповсюдженої реклами та/або виготовлення реклами, та/або вартість розповсюдженої реклами, а також інформація, передбачена ч. 2 ст. 26 Закону України «Про рекламу» та пояснень з приводу виявлених порушень законодавства про рекламу, а отже, позивач був позбавлений права надання відповіді на вимогу, а відповідно рішення № 0109 від «22» вересня 2025 року, №0124 від 20 жовтня 2025 року - є незаконними і протиправними. Також вказує, що плакат, що був розміщений на дверях у магазині «ВИНА СВІТУ» не може вважатися рекламою і до нього не можуть застосовуватися вимоги ч. 2 ст. 22 Закону України « Про рекламу», так як даний плакат розміщений в місці реалізації цього товару і є вивіскою, а не рекламою. З урахуванням викладеного, вважає оскаржувані постанови протиправними та просить позовні вимоги задовольнити.
Відповідач позовні вимоги не визнав, у письмовому відзиві від 27.02.2025 вх. №10754 посилається на те, що спеціалістами Головного управління Держпродспоживслужби у Львівській області в ході проведення 18.08.2025 моніторингу реклами, розповсюдженої на території Львівської області виявлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Вайн-Ок» здійснювало розповсюдження реклами алкогольних напоїв у магазині «Вина Світу» за адресою: м. Львів, вул. В.Великого, 123, з порушенням вимог п. 5 ч. 2 ст. 22 Закону України «Про рекламу». Зазначає, що посадовою особою Головного управління складено протокол про порушення законодавства про рекламу № 0120 щодо порушення Товариством з обмеженою відповідальністю «Вайн-Ок» вимог п. 5 ч. 2 ст. 22 Закону України «Про рекламу» та згідно п. 5 ч. 2 ст. 22 Закону України «Про рекламу». Покликається на те, що на адресу ТзОВ «Вайн-Ок» направлено вимогу у порядку частини 2 статті 26 Закону України «Про рекламу». Зазначає, що на вказану вимогу позивач жодним чином не відреагував, пояснень по факту вчинення правопорушення та інформації щодо вартості розповсюдження реклами не надав та на розгляд справи не з`явився. Зазначає, що позивачем не доведено, що Головним управлінням Держпродсиоживслужби у Львівській області були порушені вимоги чинного законодавства. Покликається на те, що позивачем не доведено, що Головним управлінням Держпродспоживслужби у Львівській області були порушені вимоги чинного законодавства. Вказує, що Головним управлінням Держпродспоживслужби у Львівській області на законних підставах прийнято рішення № 0109 від 22.09.2025 про накладення штрафу у розмірі 5083,00 грн.; № 0124 від 20.10.2025 про накладення штрафу у розмірі 1700,00 грн, а тому відсутні підстави для визнання їх протиправними та їх скасування. За таких обставин, просить у задоволенні позову відмовити. 
Ухвалою суду від 26.01.2026 відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі №280/453/26.
Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. 
Згідно з п. 10 ч.1 ст. 4 КАС України письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч.4 ст. 243 КАС України, судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.
Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, судом встановлено наступне. 
Головним управлінням Держпродспоживслужби у відповідності до вимог частини 2 статті 26 Закону України “Про рекламу” складено вимогу №Вих-05_4-14/6564 від 26.08.2025 року щодо надання Товариством з обмеженою відповідальністю «Вайн-Ок» органу державної влади, на якій згідно із законом покладено контроль за дотриманням вимог законодавства про рекламу, документів щодо вартості розповсюдженої реклами, та/або виготовлення реклами, та/або вартості розповсюдження реклами; документів, що підтверджують факт оплати за виготовлену рекламу (макетів реклами тощо), акти виконаних робіт; інших документів, що мають відношення до справи та письмові пояснення по факту вчинення порушення законодавства про рекламу.
Головним управлінням Держпродспоживслужби складено протокол про порушення законодавства про рекламу № 0120 щодо порушення Товариством з обмеженою відповідальністю «Вайн- Ок» вимог п. 5 ч. 2 ст. 22 Закону України «Про рекламу», 20.10.2025 посадовими особами Головного управління складено протокол про порушення законодавства про рекламу в частині порушення ТОВ «Вайн-Ок» вимог частини 2 статті 26 Закону України «Про рекламу», а саме: на вимогу від 26.08.2025 № 054-14/6564 у вказаний термін не надано жодних пояснень та документів про вартість розповсюдження реклами з порушенням вимог п. 5 ч. 2 ст. 22 Закону України «Про рекламу».
Рішенням Головного управління Держпродспоживслужби у Львівській області від 22.09.2025 № 0109 про накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу, за недотримання встановлених законом вимог щодо порядку розповсюдження та розміщення реклами, у відповідності до вимог частини 7 статті 27 Закону України «Про рекламу» накладено на розповсюджувача реклами ТОВ «Вайн-Ок» штраф у розмірі 5083,00 грн.
Рішенням Головного управління Держпродспоживслужби у Львівській області від 20.10.2025 № 0124 про накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу, за неподання інформації щодо вартості розповсюдження реклами та пояснень по факту розповсюдження реклами з порушенням вимог законодавства про рекламу накладено на розповсюджувача реклами ТОВ «Вайн-Ок» штраф у розмірі 1700,00 грн.
Не погоджуючись із вказаними рішеннями, позивач звернувся із позовом до суду. 
Вирішуючи спір по суті суд виходить з наступного.
Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Спеціальним нормативно-правовим актом, що визначає засади рекламної діяльності в Україні та регулює відносини, що виникають у процесі виробництва, розповсюдження та споживання реклами, є Закон України “Про рекламу” від 03.07.1996 №270/96-ВР (далі Закон №270/96-ВР).
Відповідно до ч.1 ст.26 Закону №270/96-ВР передбачено, що контроль за дотриманням законодавства України про рекламу здійснює у межах своїх повноважень, зокрема, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за дотриманням законодавства про захист прав споживачів щодо захисту прав споживачів реклами.
Частина 2 статті 26 Закону №270/96-ВР визначає, що на вимогу органів державної влади, на які згідно із законом покладено контроль за дотриманням вимог законодавства про рекламу, за фактом виявлення такими органами порушення або в ході розгляду повідомлення (звернення, скарги, заяви тощо) третіх осіб про порушення вимог законодавства про рекламу рекламодавці, виробники та розповсюджувачі реклами зобов`язані надавати документи, усні та/або письмові пояснення, відео- та аудіозаписи, а також іншу інформацію, що стосуються виявленого порушення чи повідомлення про нього та необхідні для здійснення такими органами повноважень щодо державного контролю.
Крім того, відповідний орган державної влади має право:
- вимагати від рекламодавців, виробників та розповсюджувачів реклами усунення виявлених порушень вимог законодавства;
- вимагати припинення дій, що перешкоджають здійсненню державного контролю;
- надавати (надсилати) рекламодавцям, виробникам та розповсюджувачам реклами обов`язкові для виконання приписи про усунення порушень;
- приймати рішення про визнання реклами недобросовісною, прихованою, про визнання порівняння в рекламі неправомірним з одночасним зупиненням її розповсюдження;
- приймати рішення про зупинення розповсюдження відповідної реклами.
Органи державної влади зобов`язані повідомляти рекламодавців, виробників та розповсюджувачів реклами про розгляд справ про порушення ними вимог законодавства про рекламу не менше ніж за п`ять робочих днів до дати розгляду справи.
Частиною 7 ст.27 Закону №270/96-ВР передбачено, що у разі неможливості встановлення вартості реклами, розповсюдженої з порушенням вимог цього Закону, на рекламодавців та розповсюджувачів реклами рішенням центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, накладається штраф у розмірі до 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Підпункт 9 пункту 4 Положення про Державну службу України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02 вересня 2015 року №667 (далі Положення №667) передбачає, що Держпродспоживслужба відповідно до покладених на неї завдань здійснює контроль за дотриманням законодавства про рекламу в частині захисту прав споживачів реклами, приймає рішення про визнання реклами недобросовісною, прихованою, про визнання порівняння в рекламі неправомірним з одночасним зупиненням її розповсюдження.
Держпродспоживслужба здійснює свої повноваження безпосередньо та через свої територіальні органи (п.7 Положення №667).
А отже, Держпродспоживслужба, у тому числі, і його територіальні органи Головне управління Держпродспоживслужби у Львівській області, покладено функції, зокрема, у сфері захисту прав споживачів щодо захисту прав споживачів реклами, у тому числі, щодо накладення штрафів на рекламодавців, виробників та розповсюджувачів реклами.
Питання щодо накладення штрафів на осіб, винних у порушенні законодавства про рекламу врегульовані Порядком накладення штрафів за порушення законодавства про рекламу, затвердженого Кабінету Міністрів України від 26.05.2004 №693, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин (далі Порядок №693).
Підставою для розгляду справи про порушення законодавства про рекламу та накладення штрафу є протокол, що складається посадовими особами Держпродспоживслужби або її територіальних органів пункт 2 Порядку №693.
Згідно пункту 16 Порядку №693 передбачено, що у разі наявності підстав для накладення штрафу за результатами розгляду справи уповноважена особа приймає рішення про накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу.
Тобто, саме нормами Порядку №693 врегульовано питання оформлення документів, на підставі яких порушується розгляд справи про порушення законодавства про рекламу.
А стаття 26 Закону №270/96-ВР визначає повноваження Держпродспоживслужби щодо контролю за дотриманням законодавства про рекламу, зокрема, вимагати від суб`єктів господарювання пояснень і документів, пов`язаних із рекламою та приймати рішення про визнання реклами такою, що порушує закон, і накладати штрафи.
Відтак, виходячи з аналізу положень ст.26 Закону №270/96-ВР та Порядку №693 слідує, що у провадженні у справах про порушення законодавства про рекламу оформлюються наступні процесуальні документи: протокол про порушення законодавства про рекламу, рішення про початок розгляду справи за ознаками про порушення законодавства про рекламу, протокол засідання та рішення про накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу.
Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що Порядок №693 не суперечить закону, а розвиває його норми, не виходячи за межі повноважень, делегованих законодавцем.
Водночас, виявлення ознак порушення законодавства про рекламу Закон №270/96-ВР не пов`язує з проведенням перевірок чи інших спеціальних заходів контролю, оформлення направлень на перевірку, повідомлень на перевірку, актів перевірок, тобто, оформлення таких документів згаданим Законом не передбачено.
Виходячи з терміну “реклама” Держпродспоживслужба та її територіальні органи здійснюють контроль за розповсюдженням саме інформації (реклами), а не перевіряють господарську діяльність рекламодавців, розповсюджувачів та виробників реклами.
А оскільки положення щодо регулювання питання контролю за дотриманням законодавства про рекламу містяться у Законі №270/96-ВР, є спеціальними нормами, тому саме вони мають застосовуватися пріоритетно порівняно із Законом №877-V.
Таким чином, саме Закон №270/96-ВР є спеціальним законом, що регулює відносини у сфері реклами, включаючи контроль за її дотриманням.
Аналогічний правовий висновок міститься і у постанові Верховного Суду від 07.04.2025 у справі №280/275/24, де у пунктах 30, 31,32 Суд вказав, що Закон №270/96-ВР не містить детального опису процедури перевірок, як це передбачено Законом №877 (видача наказу чи оформлення направлення). Натомість він зосереджений на матеріальних аспектах виявленні порушень і застосуванні санкцій. Верховний Суд зауважив, що контроль за дотриманням законодавства про рекламу не є заходом державного нагляду (контролю) у розумінні Закону №877.
За викладених обставин, вораховуючи висновок Верховного Суду суд зазанчає, що норми Закону №877 не можуть поширюватися на норми Закону №270/96-ВР в частині проведення планових та позапланових заходів державного нагляду (контролю).
А відтак, посилання позивача на недотримання відповідачем процедурних порушень порядку проведення заходу державного нагляду (контролю), встановленого приписами Закону №877 (не видання наказу, не оформлення посвідчення на перевірку, не складання акту та інше), є безпідставними, оскільки спростовуються вищенаведеними правовими висновками Верховного Суду, які є застосовними до правовідносин і у даній справі, виходячи з вимог ч.5 ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України.
У цьому контексті судом критично надається оцінка і доводам позивача про необхідність застосування у даних правовідносинах у наведеному вище питанні процедурних порушень, правової позиції Верховного Суду, сформованої у 2022 році, з огляду на те, що за загальним правилом підлягає застосуванню правова позиція Верховного Суду, яка сформована у часі пізніше, а відтак, саме правова позиція Верховного Суду, викладена у постанові від 07.04.2025 у справі №280/275/24, підлягає застосуванню у даних правовідносинах.
Щодо виявлених порушень, суд зазначає наступне.
За ч.2 ст. 22 Закону №270/96-ВР, реклама алкогольних напоїв, торговельних марок, інших об`єктів права інтелектуальної власності, під якими випускаються алкогольні напої, забороняється: 1) у будь-яких аудіовізуальних медіа незалежно від технології їх розповсюдження з 6 години до 23 години; 2) на перших і останніх сторінках друкованих медіа, у всіх друкованих медіа для дітей та юнацтва, на сторінках для дітей та юнацтва усіх друкованих медіа; 3) у всіх виданнях для дітей та юнацтва, на сторінках для дітей та юнацтва усіх друкованих видань; 4) в усіх друкованих медіа (крім спеціалізованих видань); 5) засобами внутрішньої реклами; 6) за допомогою заходів рекламного характеру (крім спеціальних виставкових заходів щодо алкогольних напоїв); 7) на зовнішніх та внутрішніх поверхнях транспортних засобів загального користування та метрополітену; 8) засобами зовнішньої реклами.
Відтак, законом заборонено внутрішню рекламу алкогольних напоїв як будь-який заклик (прямий чи непрямий) у торговій залі магазину, що може стимулювати інтерес чи попит до алкогольної продукції, але не заборонено інформацію про товар у місцях продажу (зокрема, цінники, етикетки, вивіски з назвою).
У розумінні статті 1 Закону №270/96-ВР реклама - це інформація про особу, ідею та/або товар, розповсюджена за грошову чи іншу винагороду або з метою самореклами в будь-якій формі та в будь-який спосіб і призначена, щоб сформувати або підтримати у прямий (пряма реклама, телепродаж) або непрямий (спонсорство, розміщення товару (продакт-плейсмент) спосіб обізнаність споживачів реклами та їхній інтерес щодо таких особи, ідеї та/або товару;
внутрішня реклама - це реклама, що розміщується всередині будинків, споруд, у тому числі в кінотеатрах і театрах під час, до і після демонстрації кінофільмів та вистав, концертів, а також під час спортивних заходів та спортивних змагань, що проводяться у закритих приміщеннях, крім місць торгівлі (у тому числі буфетів, кіосків, яток), в яких може розміщуватися інформація про товари, що безпосередньо в цих місцях продаються;
зовнішня реклама - реклама, що розміщується на спеціальних тимчасових і стаціонарних конструкціях - рекламоносіях, розташованих на відкритій місцевості, а також на зовнішніх поверхнях будинків, споруд, на елементах вуличного обладнання, над проїжджою частиною вулиць і доріг.
Відтак, реклама характеризується такими критеріями: має на меті сформувати чи підтримати обізнаність споживачів та їхній інтерес до особи, ідеї та/або товару; поширюється за грошову чи іншу винагороду або з метою самореклами, тобто має комерційний або промоційний характер;може бути представлена у формі прямої реклами, телепродажу, спонсорства, продакт-плейсмента; розміщується на відкритих територіях, на спеціальних конструкціях, зовнішніх поверхнях будівель, елементах вуличного обладнання чи над проїжджою частиною (зовнішня реклама) або всередині приміщень (будинків, споруд, кінотеатрів, театрів, під час спортивних заходів у закритих приміщеннях).
З наданих до матеріалів справи фотознімків на яких зафіксовано порушення, судом встановлено, що плакат з написом: «Вина Світу». Мережа виномаркетів. Літо починається зі смаку! Купуй джин - отримай тонік у подарунок» та зображеннями алкогольних напоїв (джину) та їх торгівельних марок; два рекламні плакати на вікні приміщення магазину з написом: «Акція. Купуй 0.7 L віскі Sir Edward's (зображення пляшки віскі) + безкоштовно Beer (зображення двох банок пива)/ Купуй 1L віскі Sir Edward's (зображення пляшки віскі) + безкоштовно Beer (зображення трьох банок пива), були розміщені на склі вікна приміщення магазину «Вина Світу», в якому здійснює торгівельну діяльність Товариства з обмеженою відповідальністю “ВАЙН-ОК”.
Згідно з позицією Верховного Суду (постанова від 07.04.2025 у справі №280/275/24 У контексті магазину будь-які промоційні матеріали всередині приміщення (плакати, банери, екрани тощо), які мають на меті просування товару чи послуги («акція», «спробуйте», «купуйте», «візьміть», «зустрічайте», «спеціальна пропозиція» тощо), підпадають під термін «внутрішньої реклами» та загальні критерії реклами.
Тобто Закон забороняє внутрішню рекламу алкогольних напоїв - будь-який заклик (прямий чи непрямий) у торговій залі магазину, що може стимулювати інтерес чи попит до алкогольної продукції, але не забороняє інформацію про товар у місцях продажу (зокрема, цінники, етикетки, вивіски з назвою).
Реклама алкогольних напоїв у приміщеннях магазинів засобами внутрішньої реклами заборонена, незалежно від того, чи є місце продажу спеціалізованим. Винятки стосуються виключно спеціальних виставкових заходів. Будь-які матеріали, що за формою чи змістом просувають алкогольні напої або стимулюють попит у торговому залі (особливо з використанням слів «акція», «подарунок», «виграй» тощо), є порушенням частини другої статті 22 Закону № 270/96-ВР.
Верховний Суд підкреслює, що заборона щодо реклами алкогольних напоїв не є абсолютною. З урахуванням обмежень, встановлених у частинах другій та третій статті 22 Закону № 270/96-ВР, реклама алкогольних напоїв дозволяється: - у нічний час (23:00- 6:00) на аудіовізуальних медіа (абзац перший частини другої); - у спеціалізованих виданнях для дорослих, які не орієнтовані на дітей чи юнацтво (абзац четвертий частини другої), але не на перших і останніх сторінках (абзац другий частини другої); - на спеціальних виставкових заходах алкогольних напоїв (абзац п`ятий частини другої);
- у мережі Інтернет на веб-сайтах, призначених для повнолітніх осіб, обов`язковою умовою доступу до яких є попередня ідентифікація віку користувачів.
Усі дозволені місця та формати підпадають під загальні обмеження з частини третьої статті 22 Закону № 270/96-ВР, зокрема заборони у рекламі алкогольних напоїв: - використання осіб до 18 років як моделей (абзац другий частини третьої); - зображення процесу споживання алкоголю (абзац третій частини третьої); - розміщення реклами ближче ніж за 300 метрів від дитячих закладів (абзац четвертий частини третьої); - асоціацій з успіхом, здоров`ям чи розв`язанням проблем (абзаци п`ятий-дев`ятий частини третьої); - зображень лікарів (абзац десятий частини третьої); - створення враження, що більшість людей вживає алкоголь (абзац дванадцятий частини третьої).
Отже, реалізація алкогольних напоїв, що супроводжується нейтральною інформацією та брендуванням без слоганів, є інформуванням на місці продажу, що не вважається рекламою відповідно до частини сьомої статті 8 Закону № 270/96-ВР.
Рекламою алкогольних напоїв у торговому залі магазину є будь-які промоційні матеріали чи дії, що відповідають критеріям «внутрішньої реклами» згідно із Законом № 270/96-ВР. Зокрема, це: - плакати, банери, екрани чи інші носії інформації всередині приміщення, які містять заклики до покупки або просування товару, наприклад: «акція», «спробуйте», «купуйте», «візьміть», «зустрічайте», «спеціальна пропозиція» тощо; такі матеріали мають бути спрямовані на формування чи підтримку інтересу споживачів до алкогольних напоїв; - продакт-плейсмент або спонсорські елементи всередині магазину, якщо вони активно просувають алкогольний бренд чи продукт із наміром стимулювати попит; - будь-які прямі чи непрямі заклики до придбання алкогольних напоїв, які виходять за рамки простого інформування про товар.
Судом встановлено, що плакати містили фрази “Акція”, «Купуй» щодо алкогольних напоїв.
Відтак, є доведеним порушення позивачем частини 5 статті 22 Закону № 270/96-ВР).
Тож, оскаржуване рішення про накладення штрафу за порушення позивачем частини 5 статті 22 Закону № 270/96-ВР, прийняте уповноваженою посадовою особою відповідача у межах наданих повноважень, з дотриманням вимог Закону України “Про рекламу” та Порядку №693, а розмір накладеного штрафу відповідає вимогам статті 27 Закону України “Про рекламу”.
Щодо рішення від 20.10.2025 № 0124 про накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу, за неподання інформації щодо вартості розповсюдження реклами та пояснень по факту розповсюдження реклами з порушенням вимог законодавства про рекламу, суд зазначає наступне.
Так, приписами ч. 2 ст. 26 Закону № 270/96-ВР передбачено, що на вимогу органів державної влади, на які згідно із законом покладено контроль за дотриманням вимог законодавства про рекламу, за фактом виявлення такими органами порушення або в ході розгляду повідомлення (звернення, скарги, заяви тощо) третіх осіб про порушення вимог законодавства про рекламу рекламодавці, виробники та розповсюджувачі реклами зобов`язані надавати документи, усні та/або письмові пояснення, відео- та аудіозаписи, а також іншу інформацію, що стосуються виявленого порушення чи повідомлення про нього та необхідні для здійснення такими органами повноважень щодо державного контролю.
Крім того, відповідний орган державної влади має право:
вимагати від рекламодавців, виробників та розповсюджувачів реклами усунення виявлених порушень вимог законодавства;
вимагати припинення дій, що перешкоджають здійсненню державного контролю;
надавати (надсилати) рекламодавцям, виробникам та розповсюджувачам реклами обов`язкові для виконання приписи про усунення порушень;
приймати рішення про визнання реклами недобросовісною, прихованою, про визнання порівняння в рекламі неправомірним з одночасним зупиненням її розповсюдження;
приймати рішення про зупинення розповсюдження відповідної реклами.
Органи державної влади зобов`язані повідомляти рекламодавців, виробників та розповсюджувачів реклами про розгляд справ про порушення ними вимог законодавства про рекламу не менше ніж за п`ять робочих днів до дати розгляду справи.
Як вказує відповідач, та підтверджується наданими доказами, на адресу ТОВ «Вайн-Ок» направлено вимогу від року №Вих-05_4-14/6564, у порядку частини 2 статті 26 Закону України «Про рекламу», якою зобов`язано відповідача надати пояснення по факту вчинення правопорушення з додаванням завірених належним чином копій: документів щодо вартості розповсюдженої реклами, та/або виготовлення реклами, та/або вартості розповсюдження реклами; документів, що підтверджують факт оплати за виготовлену рекламу (макетів реклами тощо), акти виконаних робіт; інших документів, що мають відношення до справи та письмові пояснення по факту вчинення порушення законодавства про рекламу. Встановлено строк для надання інформації до 17.09.2025.
При цьому, доказів вручення вказаної вимоги позивачу суду не надано, натомість позивач стверджує, що не отримав такі документи.
Як свідчить вказана вимога та докази її направлення, вимогу було направлено за адресою 70504, Запорізька область, Оріхівський район, місто Оріхів, вул. Героїв АТО, 22А. Проте слід зазначити, що м. Оріхів Оріхівської міської територіальної громади є територією активних бойових дій згідно Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого Наказом Міністерства розвитку громад та територій України 28.02.2025 № 376, куди не здійснюється доставка поштової коресподнендії.
Інших доказів вручення позивачу відповідної вимоги віповідач не надав.
З огляду на викладене, суд висновує, що матеріалами справи не підтверджується те, що позивач був обізнаний про необхідність надання документів на запит. 
Тож відповідачем не доведено обгрунтованість застосування до позивача штрафних санкцій за порушення приписів ч. 2 ст. 26 Закону № 270/96-ВР.
З огляду на викладене, рішення від 20.10.2025 № 0124 про накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу підлягає скасуванню.
Частиною першою статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Отже, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є такими, що підлягають частковому задоволенню.
Згідно з ч.3ст.139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
Зважаючи на задоволення позовних вимог, понесені позивачем судові витрати у вигляді сплаченого судового збору на суму 832,00 грн. підлягають стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держпродспоживслужби у Львівській області.
Керуючись статтями 2, 77, 139, 241, 243-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю “ВАЙН-ОК” до Головного управління Держпродспоживслужби у Львівській області про визнання протиправними та скасування рішень, - задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Держпродспоживслужби у Львівській області №0124 від 20.10.2025.
В іншій частині вимог, - відмовити.
Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “ВАЙН-ОК” (70504, Запорізька область, Оріхівський район, місто Оріхів, вул. Героїв АТО, 22А, код ЄДРПОУ 45199041) судовий збір у розмірі 832 (вісімсот тридцять дві) грн. 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Товариства з обмеженою відповідальністю “ВАЙН-ОК” (70504, Запорізька область, Оріхівський район, місто Оріхів, вул. Героїв АТО, 22А, код ЄДРПОУ 45199041). 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення,а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 

Рішення у повному обсязі складено та підписано 02.04.2026.

Суддя Л.Я. Максименко