Справа 206/7152/25 
Провадження 2/206/752/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2026 року        м. Дніпро

Самарський районний суд міста Дніпра у складі:
головуючого судді        Малихіної В.В.,
за участю секретаря       Тимченко Ю.А.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа: Самарський відділ державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління юстиції про витребування безпідставно отриманих активів, -

ВСТАНОВИВ:

17.12.2025 року представник позивача звернувся до суду із позовною заявою до ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа: Самарський відділ державної виконавчої служби у місті Дніпрі, Південного міжрегіонального управління юстиції про витребування безпідставно отриманих активів. Свої вимоги обґрунтував тим, що Постановою по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення № 19931 від 01 листопада 2024 року, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-2 КУпАП. 13.02.2025 старший державний виконавець Самарського ВДВС у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Муско І.М. виніс постанову постанови про відкриття виконавчого провадження № 77187869 від 13.02.2025 на підставі винесеної зазначеної вище постанови. ОСОБА_1 звернувся до Самарського районного суду м. Дніпропетровська із позовом про скасування постанови № 19931 по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 майором ОСОБА_2 , про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. Рішенням Самарського районного суду м. Дніпра від 22.05.2025 по справі № 206/1084/25 адміністративний позов ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення задоволено, скасовано постанову № 19931 по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 майором ОСОБА_2 , про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 3 ст.210-1 КУпАП – закрито. Натомість, 24.04.2025 на вимогу державного виконавця відбулося списання коштів з банківського рахунку ОСОБА_1 в розмірі 56 428.00 грн. Отже, у зв`язку зі скасування судом постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, підстава для стягнення штрафу припинилася, а тому перераховані державним виконавцем його кошти у сумі 56 428.00 грн. є такими, які утримуються в бюджеті без достатньої правової підстави. Просив суд ухвалити рішення, яким Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з ІНФОРМАЦІЯ_2 (Код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ) грошові кошти в розмірі 56 428 (п`ятдесят шість тисяч чотириста двадцять вісім гривень) 00 коп.
22.12.2025 року ухвалою суду справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. 
Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності в якій останній підтримував позовні вимоги та просив їх задовольнити на підставі викладених обставин.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином, причина неявки суду не відома.
Представник третьої особи Самарського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в судове засідання не з`явивcя, повідомлений належним чином, причина неявки суду не відома. 
Дослідивши матеріали справи суд приходить до наступних висновків.
Відповідно до ст. 45 Бюджетного кодексу України визначено, якою визначено, що Казначейство України веде бухгалтерський облік усіх надходжень Державного бюджету України та за поданням органів, що контролюють справляння надходжень, здійснює повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету, вважає залучення Головного управління Казначейства в якості відповідача безпідставним та не обґрунтованим, зважаючи на те, що відповідно до наданих повноважень Головне управління Казначейства, тільки за поданням органів, що контролюють справляння надходжень чи відповідним рішенням суду, здійснює повернення/стягнення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету.
Згідно постанови Кабінету Міністрів України від 16.02.2011 №106 «Деякі питання ведення обліку податків, зборів, платежів та інших доходів бюджету» повноваження щодо здійснення постійного контролю за правильністю та своєчасністю надходження до бюджету платежів за ККДБ 21081100 та ведення їх обліку в розрізі платників з метою забезпечення повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів покладено на Державну податкову службу України, Держмитслужбу, держадміністрації та органи місцевого самоврядування, національну комісія, що здійснює державне регулюванння у сферах енергетики та комунальних послуг, Держержпродспоживслужбу, Держгеокадастр, суди, державну судову адміністрацію, адміністрацію Держприкордонслужби, Антимонопольний комітет, Міністерство юстиції України, Укртрансбезпеку, Держгеонадра, органи державної влади та інші державні органи, національну комісію з цінних паперів та фондового ринку, Національну поліцію, АРМА, Держкомтелерадіо, ДАБІ.
З огляду на те, що штраф накладений дійсним відповідачем для повернення з державного бюджету сплачених коштів необхідно звернутись до відповідного центру комплектування та соціальної підтримки. 
Судом встановлено, що на виконання постанови №19931 від 01.11.2024, якою позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у виді штрафу на користь держави. 
24.04.2025 на вимогу державного виконавця відбулося списання коштів з банківського рахунку ОСОБА_1 в розмірі 56 428.00 грн.
Рішенням Самарського районного суду м. Дніпра від 22.05.2025 по справі № 206/1084/25 адміністративний позов ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення задоволено, скасовано постанову № 19931 по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 майором ОСОБА_2 , про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 3 ст.210-1 КУпАП – закрито.
Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи вимоги ст. 6 Європейської конвенції з прав людини, відповідно до якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків, суд вважає, що справу слід вирішити в межах тих доказів, які були отримані в ході судового розгляду, а також на підставі наявних письмових доказів, які містяться у матеріалах справи. Слід зазначити, що дотримуючись принципів змагальності та диспозитивності судового процесу, оцінивши докази з точки зору належності, допустимості та достатності, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити.
Відповідно до ст. 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Положення глави 83 Цивільного кодексу України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.
Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов:
а) набуття або збереження майна,
б) набуття або збереження за рахунок iншої особи,
в) вiдсутнiсть правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адмiнiстративного акта, правочинну, або інших підстав, передбачених ст. 11 ЦК України).
Позивач обґрунтував вимогу про стягнення суми стягненого з нього адміністративного штрафу тим, що суд в адміністративній справі скасував постанову про застосування цього штрафу. Стягнену до Державного бюджету України суму адміністративного штрафу після того, як підстава такого перерахування відпала (зокрема у разі скасування адміністративним судом постанови про застосування такого штрафу), суд може стягнути на користь платника згідно зі ст. 1212 ЦК України як таку, що утримується у бюджеті без достатньої правової підстави.
У державній власності є майно, у тому числі грошові кошти, яке належить державі Україна. Від імені та в інтересах держави Україна право власності здійснюють відповідно органи державної влади (ч.ч. 1,2 ст. 326 ЦК України).
Кошти Державного бюджету України належать на праві власності державі. Отже, боржником у зобов`язанні зі сплати коштів державного бюджету є держава Україна як учасник цивільних відносин (ч. 2 ст. 2 ЦК України), яка діє у цивільних відносинах на рівних правах з іншими учасниками цих відносин (ч.1ст. 167 ЦК України).
Держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом (ч. 1 ст. 170 ЦК України).
Держава відповідає за своїми зобов`язаннями своїм майном, крім майна, на яке відповідно до закону не може бути звернено стягнення (ст. 174 ЦК України).
З огляду на наведені приписи, а також ураховуючи те, що поведінка органів, через які діє держава, розглядається як поведінка держави у відповідних правовідносинах, у спорі щодо стягнення суми адміністративно-господарського штрафу, яка утримується на казначейському рахунку органу державної влади без достатньої правової підстави, держава бере участь у матеріальних і процесуальних правовідносинах в особі її органу, який контролює справляння надходжень бюджету за відповідним кодом класифікації доходів бюджету.
За змістом абз. 1 ч. 3ст. 17 ЦК України орган державної влади здійснює захист цивільних прав та інтересів у межах, на підставах та у спосіб, що встановлені Конституцією України та законом.
Казначейство України веде бухгалтерський облік усіх надходжень Державного бюджету України та за поданням (висновком) органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, здійснює повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету, перерахування компенсації частини суми штрафних (фінансових) санкцій покупцям (споживачам) за рахунок сплачених до державного бюджету сум штрафних (фінансових) санкцій, застосованих такими органами за наслідками проведеної перевірки за зверненням або скаргою покупця (споживача) про порушення платником податків установленого порядку проведення розрахункових операцій (частина друга ст. 45 БК України у редакції, чинній на час звернення до суду).
Повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджетів здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а при поверненні судового збору (крім помилково зарахованого) - за ухвалою суду, яка набрала законної сили. Подання за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку подається платником до органу Казначейства разом з його заявою про повернення коштів з бюджету та оригіналом або копією документа на переказ, або паперовою копією електронного розрахункового документа, які підтверджують перерахування коштів до бюджету (абзаци перший і п`ятий пункту 5 розділу І Порядку № 787).
У випадках, встановлених Конституцією України та законом, особа має право звернутися за захистом цивільного права та інтересу до органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування (ч. 2ст. 17 ЦК України). Рішення, прийняте зазначеними органами щодо захисту цивільних прав та інтересів, не є перешкодою для звернення за їх захистом до суду (абз. 2 ч. 3ст.17 ЦК України).
Суд звертає увагу на те, що на момент сплати позивачем адміністративного штрафу юридична підстава для такого платежу існувала, була чинною постанова про застосування штрафу. Надалі з огляду на набрання законної сили судовим рішенням суду про скасування постанови та закриття провадження у справі відповідна юридична підстава відпала.
Суд вважає, що після скасування судом постанови про застосування штрафу платник згідно зі ст. 1212 ЦК України має право на позов про стягнення суми перерахованих ним коштів як таких, які утримуються у бюджеті без достатньої правової підстави. Це узгоджується із практикою Великої Палати Верховного Суду про те, що рішення органу влади за умови його невідповідності закону не тягне тих юридичних наслідків, на які воно спрямоване (постанови від 21 серпня 2019 року у справі № 911/3681/17 (пункт 39), від 15 жовтня 2019 року у справі № 911/3749/17 (пункт 6.27), від 22 січня 2020 року у справі №910/1809/18 (пункт 35), від 1 лютого 2020 року у справі № 922/614/19 (пункт 52), від 23 листопада 2021 року у справі № 359/3373/16-ц (пункт 109)).
За змістом глав 82 і 83ЦК України для деліктних зобов`язань, які виникають із заподіяння шкоди майну, характерним є, зокрема, зменшення майна потерпілого, а для кондикційних, - так би мовити, приріст майна у набувача без достатніх правових підстав. Вина заподіювача шкоди є обов`язковим елементом настання відповідальності у деліктних зобов`язаннях, тоді як для кондикційних зобов`язань вина не має значення, бо суттєвим є неправомірність набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої. Обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути тільки те майно, яке безпідставно набув (зберіг), або вартість останнього (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 13 лютого 2019 року у справі № 320/5877/17 (пункти 45-46)). Інакше кажучи, у деліктних зобов`язаннях одна зі сторін втрачає певне майно, а інша його не набуває, тоді як у кондикційних зобов`язаннях одна зі сторін втрачає певне майно унаслідок того, що інша сторона його набуває, зокрема утримує в себе.
Суд зазначає, що кошти слід стягнути на користь позивача саме з Державного бюджету України за рахунок його бюджетних асигнувань, що відповідає висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеному у постанові від 19 червня 2018 року у справі № 910/23967/16. Згідно з цим висновком законодавство не передбачає необхідності зазначення суб`єкта виконання судового рішення (органу, через який треба перераховувати кошти), номера чи виду рахунку, з якого їх слід стягнути (списати). Такі відомості не впливають ні на підстави, ні на обов`язковість відновлення порушеного права позивача та є регламентацією способу та порядку виконання судового рішення, які мають бути врегульовані у нормативних актах, а не у резолютивній частині рішення (пункти 6.21, 7.1, 7.2 відповідної постанови). Вказане узгоджується з постановою ВП ВС у справі № 910/5880/21.
Оскільки доказів повернення позивачу грошових коштів в розмірі 56428,00 грн. матеріали справи не містять, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог.
З урахуванням задоволення позову та на підставі статті 141 ЦПК України, судовий збір в сумі 1211 грн. 20 коп. підлягає стягненню з відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки саме останній зобов`язаний був звернутися до органів державної казначейської служби з поданням про повернення коштів з бюджету. 
Керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 76-80, 259, 263, 264, 273, 354, 355 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:
Позов  ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа: Самарський відділ державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління юстиції про витребування безпідставно отриманих активів – задовольнити.
Стягнути з Державного бюджету України на користь  ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ) грошові кошти в розмірі 56 428 (п`ятдесят шість тисяч чотириста двадцять вісім гривень) 00 коп. на відшкодування стягненої суми адміністративного штрафу.
Стягнути з  ІНФОРМАЦІЯ_1  на користь  ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 )  судові витрати у вигляді судового збору у сумі 1211 грн 20 коп.
Рішення може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Відомості про учасників процесу:
Позивач: ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ; 
Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_4 ЄДРПОУ НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 ;
Третя особа: Самарський відділ державної служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції 9м. Одеса), ЄДРПОУ 34984535, адреса: м. Дніпро, вул. Леоніда Каденюка, буд. 6в. 

Суддя:      В.В. Малихіна