КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 квітня 2026 року
м. Київ
провадження № 22-ц/824/7738/2026
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - Євграфової Є. П. (суддя-доповідач), 
суддів: Левенця Б. Б., Саліхова В. В.,
при секретарі Мудрак Р. Р.,
розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 ,
на рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області у складі судді Соловей Г. В.
від 26 грудня 2025 року
у цивільній справі № 381/4366/25 Фастівського міськрайонного суду Київської області
за позовом ОСОБА_1 
до Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області
про стягнення недоотриманої суми пенсії, в порядку спадкування,
В С Т А Н О В И В:
В серпні 2025 року позивач звернулася в суд з даним позовом, в якому просила стягнути з відповідача заборгованість по нарахованій але не виплаченій їй пенсії в розмірі 263 720 грн 74 коп. та відшкодувати витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 637 грн 21 коп.
Обґрунтовуючи вимоги, позивач зазначала, що 16.07.1983 між нею та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , був укладений шлюб.
ІНФОРМАЦІЯ_2 чоловік помер. За життя чоловік перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Київській області та отримував пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». За зверненням позивача до Пенсійного фонду з 01.11.2024 їй було призначено пенсія у зв`язку з втратою годувальника, ОСОБА_2 , пенсіонера з числа військовослужбовців.
Після отримання свідоцтва про смерть чоловіка, 26.10.2024 за заявою позивача про відкриття спадщини за законом, Першою Бориспільською державною нотаріальною конторою зареєстрована спадкова справа.
За запитом державного нотаріуса Першої Бориспільської державної нотаріальної контори відповідачем була надана відповідь від 25.04.2025 з поясненнями, що чоловік позивача перебував на обліку в ГУ ПФУ у Київській області та отримував пенсію. Зокрема вказано, що відповідно до ст. 61 Закону, суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника.
На звернення до відповідача про виплату недоотриманої пенсії у розмірі 263 720,74 грн за період з травня 2019 року по лютий 2022 року включно, позивач отримала лист про відмову у виплаті, що стало підставою для звернення із позовом.
Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 26 грудня 2025 року позов залишено без задоволення.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить рішення суду скасувати, ухвалити у справі нове рішення, яким задовольнити позов у повному обсязі. 
Зазначає, що за життя її чоловік ( ОСОБА_2 ) мав безперечне право на отримання перерахованої пенсії на підставі рішення адміністративного суду від 20.12.2021 у справі № 320/10085/21. Звертає увагу на те, що відповідачем на виконання вказаного судового рішення було самостійно проведено розрахунок заборгованості у розмірі 263 720,74 грн за період з травня 2019 року по лютий 2022 року, проте виплата не відбулася через смерть пенсіонера 11.10.2024. Скаржник наголошує на тому, що відповідно до статті 1227 ЦК України та статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», нараховані суми пенсії, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані, мають бути передані членам його сім`ї або включені до складу спадщини. Апелянт вказує на помилковість тверджень відповідача щодо обмеження права на виплату недоотриманої пенсії лише спеціальними нормами Закону № 2262-ХІІ, оскільки право на власність є гарантованим Конституцією України. Підкреслює, що встановлений законом шестимісячний строк для звернення до пенсійного органу за виплатою недоодержаної пенсії не є строком позовної давності та не припиняє право особи на отримання цих сум у порядку спадкування. Посилається на правову позицію Верховного Суду від 14.02.2022 у справі № 243/13575/19, де роз`яснено, що недоотримані соціальні виплати входять до складу спадщини незалежно від причин їх неодержання спадкодавцем. Вважає безпідставним висновок суду про неналежність розрахунку пенсійного фонду як доказу, оскільки цей документ містить ідентифікуючі дані пенсійної справи та чітку суму боргу. Також звертає увагу на те, що звернення до суду було зумовлене прямою відмовою відповідача у виплаті коштів листом від 14.07.2025, що свідчить про наявність спору, який не може бути вирішений нотаріусом. На думку апелянта, суд першої інстанції не забезпечив належного балансу між інтересами держави та правом особи на мирне володіння майном, порушивши вимоги статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Правом подачі відзиву на апеляційну скаргу інші учасники справи не скористались.
В судове засідання суду апеляційної інстанції учасники справи не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомили належним чином.
Заслухавши доповідь судді Євграфової Є. П., дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.
Судом встановлено, що згідно зі свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Перебування ОСОБА_1 у зареєстрованому шлюбі з померлим з 16.07.1983 та зміна нею прізвища підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 .
Після смерті ОСОБА_2 державним нотаріусом Першої Бориспільської державної нотаріальної контори 26.11.2024 заведено спадкову справу № 273/2024.
У межах спадкового провадження на запит нотаріуса Головне управління Пенсійного фонду України в Київській області листом від 24.04.2025 № 1000-0405-8/56440 повідомило про відсутність підстав для включення сум недоодержаної пенсії до складу спадщини. Відповідач мотивував відмову положеннями статті 61 Закону № 2262-ХІІ, зазначаючи, що недоотримана пенсія не входить до складу спадщини та виплачується лише членам сім`ї, які мають право на пенсію у разі втрати годувальника.
За життя ОСОБА_2 рішенням Київського окружного адміністративного суду від 20.12.2021 у справі № 320/10085/21 пенсійний орган зобов`язано здійснити перерахунок та виплату йому пенсії. На виконання вказаного судового рішення відповідачем сформовано розрахунок на доплату за пенсійною справою № ФК 72899, згідно з яким сума нарахованої, але не виплаченої пенсії становить 263 720,74 грн за період з травня 2019 року по лютий 2022 року.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що наданий ОСОБА_1 розрахунок доплати пенсії не містить належних реквізитів, а тому є недопустимим доказом розміру заборгованості. Крім того, суд дійшов висновку про передчасність позовних вимог, оскільки державним нотаріусом не приймалося рішення про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину на спірну суму. Суд першої інстанції зазначив, що позивач мала спершу реалізувати права в межах нотаріальної процедури оформлення спадщини, а відсутність постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії свідчить про відсутність порушеного права на момент звернення до суду.
Колегія суддів не погоджується із висновком суду першої інстанції з наступних підстав. 
Спірні правовідносини стосуються переходу права на отримання нарахованих, але не виплачених за життя спадкодавця сум соціальних виплат у порядку спадкування. Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спеціальна норма статті 1227 ЦК України встановлює, що суми пенсії, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Аналогічний правовий механізм передбачений частиною третьою статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», згідно з якою сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою, входить до складу спадщини у разі незвернення членів сім`ї за її виплатою упродовж шести місяців.
Колегія суддів зазначає, що право на отримання нарахованої пенсії є майновим правом, яке відповідно до статті 41 Конституції України та статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод захищається як право власності. Обмеження строків звернення за соціальними виплатами, встановлені у спеціальному пенсійному законодавстві, стосуються виключно процедури виплати цих коштів пенсійним органом у спрощеному (позаспадковому) порядку членам сім`ї. Проте закінчення цих строків не призводить до припинення права власності на ці кошти, а лише змінює їхній правовий режим - вони стають спадковим майном, яке успадковується на загальних підставах.
Висновок суду першої інстанції про «передчасність» позову через відсутність відмови нотаріуса є помилковим. З матеріалів справи вбачається, що відповідач листом від 14.07.2025 прямо відмовив позивачу у виплаті заборгованості, мотивуючи це пропуском шестимісячного строку. Така відмова свідчить про невизнання відповідачем права спадкоємця на ці кошти, що породжує спір про право. Оскільки нотаріус не наділений повноваженнями вирішувати спори про право, єдиним ефективним засобом захисту у даному випадку є звернення до суду з позовом про стягнення коштів.
Щодо оцінки доказів, колегія суддів вважає безпідставним відхилення судом першої інстанції розрахунку заборгованості як неналежного доказу. Зазначений документ сформований самим відповідачем за пенсійною справою ОСОБА_2 на виконання рішення суду, містить конкретний період (травень 2019 - лютий 2022) та визначену суму (263 720,74 грн). Відповідач не заперечував факт нарахування цієї суми та не надав іншого розрахунку, що спростовував би заявлений розмір. Таким чином, сума боргу є доведеною та належить до виплати спадкоємцю.
При вирішенні даного спору колегія суддів враховує висновки щодо застосування норм права, викладені у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 14.02.2022 у справі № 243/13575/19. У вказаній постанові Верховний Суд зазначив, що припинення виплат за життя спадкодавця з підстав, не передбачених законом, або їх нездійснення з вини державного органу не позбавляє спадкоємців можливості спадкувати право на отримання цих сум. Право на такі виплати у спадкодавця зберігається, і в розумінні положень статті 1227 ЦК України ці виплати вважаються такими, що належали спадкодавцю і мають бути виплачені спадкоємцю (правовий висновок у постанові № 243/13575/19 від 14.02.2022).
Враховуючи, що ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем ОСОБА_2 , яка прийняла спадщину у встановленому законом порядку, а сума пенсії була нарахована, проте не виплачена через смерть спадкодавця, позовні вимоги про стягнення 263 720,74 грн є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Рішення суду першої інстанції як таке, що ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права та при помилковому висновку про передчасність вимог, підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позову.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат відповідно до статті 141 ЦПК України, колегія суддів виходить із того, що згідно з частинами першою та тринадцятою вказаної статті, у разі задоволення апеляційної скарги та ухвалення нового рішення, суд апеляційної інстанції відповідним чином змінює розподіл судових витрат. Оскільки апеляційна скарга підлягає задоволенню, а позовні вимоги - повному задоволенню, понесені ОСОБА_1 витрати на сплату судового збору підлягають стягненню з відповідача. Матеріалами справи підтверджено сплату судового збору за подання позовної заяви у розмірі 2 637,20 грн та за подання апеляційної скарги у розмірі 3 955,80 грн. Таким чином, з Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір у загальному розмірі 6 593,00 грн.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 369, 374, 376, 381, 383 ЦПК України суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 26 грудня 2025 року скасувати, ухвалити нове рішення.
Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області про стягнення недоотриманої суми пенсії в порядку спадкування задовольнити.
Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області (код ЄДРПОУ 22933548) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) заборгованість по нарахованій, але не виплаченій ОСОБА_2 пенсії у розмірі 263 720,74 грн (двісті шістдесят три тисячі сімсот двадцять гривень 74 копійки).
Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області (код ЄДРПОУ 22933548) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги у загальному розмірі 6 593,00 грн (шість тисяч п`ятсот дев`яносто три гривні 00 копійок).
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складений 06 квітня 2026 року.

Судді Є. П. Євграфова

Б. Б. Левенець

В. В. Саліхов