1-кп/381/115/26
381/518/24 

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 березня 2026 року місто Фастів

Фастівський міськрайонний суд Київської області в складі: 
головуючої судді – ОСОБА_1 , 
за участі:
секретарів судових засідань – ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
прокурорів – ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
обвинуваченої – ОСОБА_7 ,
захисника – ОСОБА_8 ,
потерпілого – ОСОБА_9 ,
законного представника потерпілого – ОСОБА_10 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 12023111310003395 від 24.11.2023 за обвинуваченням:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Піщана Красноградського району Харківської області, українки, громадянки України, освіта середньо-технічна, вдови, на утриманні нікого не має, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 127 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_7 , мати-вихователька, дитячого будинку сімейного типу родини Гнатюк, що розташований по    АДРЕСА_2 , виконуючи на підставі розпорядження голови Фастівської районної державної адміністрації Київської області від 15.11.2018 № 558-д обов`язки опікуна щодо малолітнього ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вчинила щодо останнього катування, тобто умисне діяння, спрямоване на заподіяння малолітньому потерпілому ОСОБА_9 сильного фізичного болю та морального страждання з метою покарати його за дії, вчинені ним, та з метою залякування його та інших осіб, за наступних обставин. 
Розпорядженням Фастівської районної державної адміністрації Київської області від 30.04.2013 № 173-од, за адресою місця проживання та реєстрації ОСОБА_7 , а саме: АДРЕСА_3 ) - створено на базі сім`ї дитячий будинок сімейного типу родини ОСОБА_11 , у якому проживало семеро дітей, п`ятеро з яких малолітні, а двоє неповнолітні діти. Серед них у цьому будинку сімейного типу родини ОСОБА_11 проживав і малолітній ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що знаходився під опікою обвинуваченої - ОСОБА_7 .
За час проживання малолітнього ОСОБА_9 у приміщенні за адресою: АДРЕСА_2 , у будинку сімейного типу між ним та обвинуваченою ОСОБА_7 виникали непорозуміння через його небажання виконувати покладені, в тому числі й на нього, обов`язки по господарству, а також правила спільного проживання. 
З метою покарання малолітнього ОСОБА_9 за неналежну поведінку, а також з метою примушування його виконувати встановлені в сімї правила, ОСОБА_7 неодноразово вдавалася до застосування щодо останнього фізичного та психологічного насильства, яке полягало у нанесенні ударів по потилиці, криках та призводило до спричинення малолітньому ОСОБА_9 фізичного болю та моральних страждань. 
12.11.2023 о 09 год. 33 хв., після чергового конфлікту з малолітнім ОСОБА_9 , спровокованим його неналежною поведінкою, що мала прояв у висловлюванні брутальної лайки та плювку в обвинувачену ОСОБА_7 , остання, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання негативних наслідків, діючи умисно, з метою катування малолітнього ОСОБА_9 , руками завдала йому удари по різних частинах тіла, після чого взяла до рук хромовану трубу, яка слугує опорою до обіднього столу, та хаотично нанесла останньому вказаною трубою декілька ударів по голові та тулубу. Внаслідок протиправних дій обвинуваченої ОСОБА_7 малолітній потерпілий ОСОБА_9 , зазнав сильного фізичного болю та моральних страждань.
Таким чином, ОСОБА_7 вчинила катування, тобто умисне діяння, спрямоване на заподіяння особі сильного фізичного болю та морального страждання, вчинене з метою покарати її за дії, вчинені нею, та з метою залякування її та інших осіб, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 127 КК України.
Допитана у судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_7 свою вину в інкримінованому їй кримінальному правопорушенні не визнала та надала суду наступні показання.
Вона з чоловіком виховали його племінницю. Тому, вирішили, що зможуть утримувати будинок сімейного типу та виховувати інших дітей. Вони отримали відповідні документи та почали займатися вказаною справою. Обвинувачена зауважила, що на початку було дуже важко матеріально, оскільки необхідно було знайти і привести до ладу відповідне житло, вирішити питання з продуктами харчування для дітей, однак діти ніколи не голодували. Пізніше, вже почали надавати різного роду допомогу релігійні спільноти та організації, благодійний фонд ОСОБА_12 , а також окремі народні депутати. На її вихованні були різні діти, з різних сімей та з різними проблемами. Однак, їхнє проживання у її будинку сімейного типу мало позитивний вплив на їхні долі: з досягненням повноліття діти, вийшовши з будинку сімейного типу, вступили у навчальні, в тому числі вищі навчальні заклади, отримали освіту та професію, за що завдячують їй як мамі-виховательці.
Потерпілий у справі ОСОБА_13 з`явився у її будинку сімейного типу вже тоді, коли вихованням дітей займалася вона одна, оскільки її чоловік помер. На той час йому було 8 років. ОСОБА_13 був складною дитиною, але вона з ним справлялася допоки в її будинку не з`явилися ще інші діти. Тоді поведінка потерпілого зовсім погіршилася, він почав курити, постійно вживав нецензурну лайку, пошкоджував майно. Труднощів у виконанні обов`язків матері-виховательки та вихованні дітей додало морально-психологічне потрясіння від втрати на війні сина. На той час вона перебувала у пригніченому стресовому стані, страждала, а діти ніби навмисно погано поводилися, не слухалися, робили їй наперекір, провокували її.
Вранці 12 листопада 2023 року вона сиділа вишивала, а діти грали в спільну гру у загальній кімнаті. ОСОБА_13 постійно вживав брутальну лайку, через що вона робила йому зауваження. Оскільки ОСОБА_14 не зважав на її зауваження та продовжував вона змушена була підійти до нього і попросити не вживати лайку. Однак, він не послухався та плюнув їй в обличчя у утік на кухню. Вона такого не очікувала, була дуже шокована вчинком, тому пішла за ним на кухню і запитала, хто дав дозвіл потерпілому так з нею вчиняти, на що ОСОБА_14 відповів їй нецензурними словами. Після цього вона втратила контроль над собою, схопила залізну ніжку від стола і почала наносити удари. Пам`ятає лише те, що підносила трубу над ОСОБА_14 , але куди саме потрапили удари вона не пам`ятає через сильне хвилювання. Після цього вона погано себе почувала, була в розпачі через ситуацію, що склалася, що вона так вчинила. Однак ОСОБА_14 побіг собі і сміявся. Обвинувачена зазначила, що шкодує про свій вчинок, що не змогла впоратися з гнівом і так вчинила. Також обвинувачена зазначила, що неодноразово зверталася до психологів за допомогою з вихованням дітей, а також повідомляла службу у справах дітей, що їй важко справлятися з вихованням дітей, проте ніхто не відреагував, тому вона продовжувала виконувати свої обов`язки.
Обвинувачена також зазначила, що діти, які проживали і виховувалися в її будинку сімейного типу, самостійно розробили правила, яких вони мали дотримуватися, а також мали відповідні обов`язки допомагати по господарству. Однак, ніяких неприйнятних правил поведінки для її дітей вона не встановлювала.
Обвинувачена вважає, що катування вона не вчиняла, а те, що вдарила потерпілого, не змігши, перебуваючи у тяжкому морально-психологічному стані, опанувати себе через нестерпну поведінку свого вихованця, дуже шкодує 
Допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_9 надав суду наступні показання.
12 листопада 2023 року до свідка підійшла обвинувачена ОСОБА_7 коли він спав та почала будити його, на що він виразився нецензурними словами, після чого обвинувачена вдарила його по губам, а він у відповідь плюнув на двері, після чого піднявся з ліжка та пішов на кухню і за ним попрямувала обвинувачена, яка лаялась на нього та взявши трубу, яка підпирає стіл, почала наносити удари по голові потерпілого. Через певний час потерпілий схопив трубу і таким чином припинив нанесення ударів та пішов у кімнату, де почав плакати. На наступний день, перебуваючи у школі, потерпілий побачив, як хлопці дивляться якесь відео, як хтось когось б`є та сміються, виявилось, що хтось з вихованців будинку зняв на мобільний телефон, як ОСОБА_7 била його трубою, яке в подальшому показали пастору церкви, в яку вони ходили кожної неділі, а вже після цього до будинку приїхала поліція і його та інших дітей забрали у обвинуваченої. Потерпілий ОСОБА_9 додав, що порушував правила встановлені ОСОБА_7 , а саме: матюкався, пив та палив цигарки за що на постійній основі отримував покарання, зазначив, що зараз проживає у іншій сім`ї, змінив поведінку та йому дуже подобається там жити. 
Допитана у судовому засіданні за участі законного представника свідок ОСОБА_15 суду надала наступні показання.
Оскільки після позбавлення її матері батьківських прав, вона та її брат почали проживати у будинку сімейного типу ОСОБА_16 . У вказаному будинку були чіткі правила, яких мали дотримуватись всі вихованці будинку, якщо відбувалось порушення правил то ОСОБА_7 сварилась та могла вдарити порушника. ОСОБА_15 додала, що особисто її неодноразово била ОСОБА_7 , а саме могла вдарити рукою по обличчю та не давати спати, однак свідок зауважила, що голодною вона ніколи не була, була забезпечена речами. Щодо ситуації, яка сталась із ОСОБА_17 , то свідок повідомила, що він огризався до мами-виховательки і вона часто його била та кричала на нього, і могла бити його трубою. ОСОБА_15 додала, що були випадки, коли вона з іншими вихованцями будинку ночували у ОСОБА_18 , і вона била та ображала їх без будь-яких на те причин.
Допитаний у судовому засіданні за участі законного представника свідок ОСОБА_15 суду надав наступні показання.
Він разом із сестрою ОСОБА_19 проживав у будинку сімейного типу ОСОБА_7 , після того як їх забрали у рідної мами, адже вона зловживала алкогольними напоями. Спочатку свідку дуже подобалось жити у ОСОБА_16 , однак з часом вона почала ображати своїх вихованців, за порушення правил встановлених у будинку діти отримували покарання фізичного характеру, била та давала підзатильники. ОСОБА_15 зазначив, що особисто його, обвинувачена ніколи не била, але ОСОБА_20 , подруга ОСОБА_16 , била свідка ременем за будь-яку провину, а інколи просто так. Щодо події, яка сталась 12 листопада 2023 року, свідок повідомив наступне, ОСОБА_21 не хотів прибирати у кімнаті, лаявся нецензурними словами за що ОСОБА_7 вдарила його по обличчю, а він у відповідь плюнув у її бік, після чого ОСОБА_7 взяла залізну трубу і нанесла удари Дані, це все свідок бачив у відео, яке зняв ОСОБА_22 , особисто при конфлікті він не був присутній, бо перебував у своїй кімнаті.
Допитаний у судовому засіданні за участі законного представника свідок ОСОБА_23 суду надав наступні показання.
Він проживав у будинку сімейного типу ОСОБА_7 , яка на постій основі била вихованців цього будинку, найчастіше його брата ОСОБА_24 та ОСОБА_25 , його особисто вона не чіпала, однак подруга мами-виховательки, ОСОБА_26 била його кабелем, коли він ночував у неї. Щодо події, яка відбулася 12 листопада 2023 року свідок повідомив, що особисто бачив, як ОСОБА_7 наносила удари залізною трубою ОСОБА_27 . 
Допитаний у судовому засіданні за участі законного представника свідок ОСОБА_28 суду надав наступні показання.
Свідок повідомив, що не був безпосереднім свідком події, яка сталася 12 листопада 2023 року, а бачив відео, яке було знято вихованцем будинку сімейного типу, однак додав, що проживав у будинку ОСОБА_7 , де остання ображала та била дітей, також у неї була подруга ОСОБА_26 , яка на постійній основі завдавала фізичного болю йому та іншим дітям і ОСОБА_29 не намагалась запобігти цьому. ОСОБА_28 зазначив, що не хоче повертатись жити до ОСОБА_7 , адже проживання в тому будинку було жахливим.
Допитаний у судовому засіданні за участі законного представника свідок ОСОБА_30 суду надав наступні показання.
ОСОБА_30 повідомив, що прожив у будинку сімейного типу ОСОБА_7 10 років, поки він та інші вихованці будинку були маленькі, то жилось їм добре, однак з часом ОСОБА_29 та її подруга ОСОБА_20 почали бити його та інших дітей, це відбувалось 2-3 рази на місяць. Щодо події, яка сталась в листопаді 2023, свідок повідомив, що ОСОБА_31 був неслухняний і часто отримував за це покарання, в той день, точної дати, свідок не пам`ятає ОСОБА_7 побила ОСОБА_32 , що стало причиною цього, свідку невідомо.
Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_33 суду надала наступні показання.
ОСОБА_33 повідомила, що в листопаді 2023 року їй прийшло повідомлення з ювенальної поліції про те, що в будинку сімейного типу у с. Ставки, мама-вихователька б`є дітей, після чого свідок разом з працівниками поліції виїхала на місце події, де у подальшому було вилучено сімох дітей та поміщено у інших сімейний будинок «Переяслав». Свідок додала, що при вилучені дітей, всі вони скаржились на ОСОБА_7 , зазначали, що вона б`є їх та просили не повертати їх назад до ОСОБА_7 . 
Допитаний у судовому засіданні свідок сторони захисту ОСОБА_34 суду надала наступні показання.
З обвинуваченою ОСОБА_7 вона знайома 19 років, разом з нею відкрили будинок сімейного типу, вона допомагала у всіх питаннях обвинуваченій. Свідок зазначила, що у будинку її подруги завжди чисто, порядок та поваг. Це основі правила будинку. За погану поведінку діти, якими опікувалася ОСОБА_29 отримували покарання, яке полягало у прибиранні будинку та роботі на городі, фізичної сили обвинувачена ніколи не застосовувала могла лише насварити, але ображати чи знущатись з дітей собі не дозволяла. ОСОБА_34 зазначила, що знає за подію яка сталась 12 листопада 2023 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , однак очевидицею не була, і вважає, що обвинувачену спровокували, адже її вихованці почали ходити у церкву, до пастора ОСОБА_35 , який мав вплив на дітей і їх поведінка кардинально змінилась у погану сторону. 
Допитана у судовому засіданні свідок захисту ОСОБА_36 суду надала наступні показання.
Обвинувачена ОСОБА_7 була її мамою-вихователькою протягом 9 років, під час проживання з обвинуваченою свідок ніколи не відчувала, що вона прийомна чи чужа дитина. Через певний час у їх родині з`явився ОСОБА_21 , який має важкий характер та ніколи не слухався за що завжди отримував зауваження від ОСОБА_7 , всі інші діти, які проживали у будинку були задоволені життям у будинку, в якому завжди був порядок тому, що всі дотримувались встановлених правил. ОСОБА_36 додала, що за час проживання з ОСОБА_7 вона ніколи її не ображала та не била і для свідка стало шоком відео, де ОСОБА_7 б`є ОСОБА_32 .
Судом були досліджені також і письмові докази, надані стороною обвинувачення, відповідно до яких встановлено наступне. 
Відповідно до розпорядження голови Фастівської районної державної адміністрації Київської області від 15.11.2018 № 558-д ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , призначено опікуном малолітнього ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Крім того, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 :
- відповідно до розпорядження голови Фастівської районної державної адміністрації Київської області від 29.09.2023 № 145-В призначено опікуном малолітнього ОСОБА_28 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ;
- відповідно до розпорядження голови Фастівської районної державної адміністрації Київської області від 29.09.2023 № 145-В призначено опікуном малолітнього ОСОБА_23 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ;
- відповідно до розпорядження голови Фастівської районної державної адміністрації Київської області від 13.09.2023 № 137-В призначено піклувальником неповнолітнього ОСОБА_37 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ;
- відповідно до розпорядження голови Фастівської районної державної адміністрації Київської області від 27.01.2015 № 13 призначено піклувальником неповнолітнього ОСОБА_38 , ІНФОРМАЦІЯ_6 ;
- відповідно до наказу від 21.04.2023 року №25 служби у справах дітей та сім`ї Глевахівської селищної ради Київської області від 27.01.2015 № 25 тимчасово призначено опікуном малолітнього ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_7 ;
- відповідно до наказу від 21.04.2023 року №25 служби у справах дітей та сім`ї Глевахівської селищної ради Київської області від 27.01.2015 № 25 тимчасово призначено опікуном малолітньої ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_8 .
Вказаним дітям встановлено статус дітей, позбавлених батьківського піклування.
Згідно з витягом з єдиного реєстру досудових розслідувань № 12023111310003395 від 24.11.2023 року: 24.11.2023 року до ЧЧ Фастівського РУП ГУ НП в Київській області надійшов рапорт інспектора СЮП ВП Фастівського РУП про те, що надійшло повідомлення від особи на ім`я ОСОБА_39 про те, що в ДБСТ мама-вихователька будинку сімейного типу ОСОБА_7 вчиняє домашнє насильство щодо дітей вихованців, при цьому б`є їх. Правова кваліфікація: ч. 1 ст. 127 КК України.
Згідно з рапортом інспектора СОП ВП Фастівського РУП від 24.11.2023 надійшло повідомлення від особи на ім`я ОСОБА_39 про те, що мама-вихователька дитячого будинку сімейного типу вчиняє домашнє насильство.
Згідно з заявою від 25.11.2023 ОСОБА_40 на ім`я слідчого ВРЗСПЖЗСВ Фастівського РУП останній не заперечує проти огляду мобільного телефону.
Згідно з протоколом огляду предмету від 25.11.2023 проведено огляд речей, документів, а саме мобільного телефону марки Iphone 7. Відкривши вказаний мобільний телефон встановлено IMEI НОМЕР_1 1. ICID: НОМЕР_2 , провівши вверх по екрану телефону, виявлено, що на пристрої мається меню. в якому розташовано додаток під назвою «Фото», відкривши вказаний додаток, виявлено, що у вказаному додатку розміщено фото та відеозаписи. Відкривши додаток «Istagram» в якому в листуванні з користувачем « ОСОБА_41 » виявлено, що 12.11.2023 о 09 год. 33 хвл. з зазначеного пристою було відправлено зникаючий запис, на що користувач « ОСОБА_41 » відповів: « ОСОБА_42 вона його» Після чого 13.11.2023 о 07 год. 08 хвл. з пристрою, який оглядається, відправлено вищезазначене відео під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_9 ». До протоколу долучено фототаблиця.
Згідно з протоколом огляду предмета від 25.11.2023 проведено огляд відеозапису, який належить ОСОБА_43 . При відкритті файлу з`являється запис, знятий в кімнаті будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , на відеозаписі зображено ОСОБА_7 , одягнену в халат червоно кольору в клітинку білого та чорного кольору, яка стоїть біля столу, та ОСОБА_9 , який сидить на стільці біля столу та прикриває свою голову руками. На відеозаписі зображено як ОСОБА_7 наносить серію ударів кулаком по голові та руках та тримає ОСОБА_9 , який прикриває голову руками, після чого б`є останнього об стіл, потім наносить серію ударів по голові та руках останнього та говорить: «Ось за шо!». Потім на відео зображено як ОСОБА_7 , тримаючи лівою рукою ОСОБА_9 , нахиляється та бере до правої руки трубу. Далі ОСОБА_7 бере обома руками вказану трубу та наносить нею серію ударів по різним частинам тіла ОСОБА_9 . Далі на відео зображено, що ОСОБА_9 підводиться зі стільця та хапає руками зазначену трубу, на що ОСОБА_7 говорить йому «Отпустив!» при цьому наносить удар кулаком лівої руки в обличчя ОСОБА_9 . Далі на відео зафіксовано, що ОСОБА_7 говорить ОСОБА_9 «Отпустив, бо я тебе щас вб`ю!» та виражається нецензурною лайкою. На цьому відеозапис завершується. До протоколу долучено носій інформація-диск.
Згідно з заявою ОСОБА_44  на ім`я слідчого ВРЗСПЖЗ СВ Фастівського РУП ГУ НП в Київській області ОСОБА_45 , останній не заперечує проти проведення огляду мобільного телефону марки Galaxy A34 56.
Згідно з протоколом огляду предмета від 25.11.2023 слідчого ВРЗСПЖЗ СВ Фастівського РУП ГУ НП в Київській області ОСОБА_45 , в присутності: ОСОБА_44 , ОСОБА_46 , ОСОБА_47 проведено огляд речей, документів, а саме мобільного телефону марки Galaxy A34 56, відкривши вказаний мобільний телефон встановлено IMEI НОМЕР_3 , в додатоку «Галерея» якого виявлено відеозапис під назвою «20231107_151218.mp4». До протоколу долучено фототаблиця.
Згідно з протоколом огляду предмета від 25.11.2023 проведено огляд відеозапису, який належить ОСОБА_48 .На відеозаписі зображення ОСОБА_7 одягнену в халат в клітинку білого та чорного кольорів, яка стоїть біля дивану, на якому сидить дитина та говорить: Я тебе сказала закрой рот! Я тебе сказала закрой рот! Закрой рот по-хорошому! Закрой рот! Раздеру як скотину! Після чого ОСОБА_7 виходить з кімнати, тримаючи в руках мережевий фільтр живлення (переноску) білого кольору. До протоколу долучено носій інформації-диск.
Однак, під час розгляду справи було встановлено, що на відеозаписі зображено не обвинувачену ОСОБА_7 , а свідка сторони захисту у справі ОСОБА_49 .
Згідно з постановою про визнання речовим доказом та приєднання його до кримінального провадження від 25.11.2023 визнано речовим доказом: два відеозаписи, які перекопійовані 25.11.2023 з мобільних телефонів ОСОБА_40 та ОСОБА_44 на два ДВД-диски.
Згідно з протоколом огляду місця події від 24.12.2023 старшим слідчим СВ Фастівського РУП ГУ НП в Київській області ОСОБА_50 , в присутності понятих: ОСОБА_51 , ОСОБА_52 , за участю підозрюваної ОСОБА_7 оглянуто будинок, розташований по АДРЕСА_4 , АДРЕСА_2 , АДРЕСА_5 , АДРЕСА_6 , АДРЕСА_7 . Весь будинок обладнаний метало пластиковими вікнами. До протоколу долучено фототаблицю з 11 зображеннями та заяву про не заперечення проти огляду домоволодіння у АДРЕСА_2 .
Згідно з протоколом огляду предметів від 29.12.2023 старшим слідчим СВ Фастівського РУП ГУ НП в Київській області ОСОБА_50 під час огляду предметів виявлено: мішок білого кольору горловина якого перемотана капроновою ниткою, кінці якої склеєно аркушем паперу з написом «Речовий доказ металева ніжка з-під стола». Вказана ніжка пустотіла. На момент огляду вказаного мішка виявлено металеву ніжку сріблястого кольору з-під столу. Вказана ніжка пустотіла. На момент огляду вказана металева ніжка з-під столу пошкоджень не має. До протоколу Долучено ілюстративну таблицю із 2 зображеннями.
Згідно з постановою про визнання речовим доказом та приєднання його до кримінального провадження від 08.01.2024 речовим доказом визнано металевий предмет, а саме ніжка з-під столу сріблястого кольору.
Згідно з протоколом проведення слідчого експерименту від 14.12.2023 за участі підозрюваної ОСОБА_7 , у присутності понятих: ОСОБА_53 , ОСОБА_54 встановлено: 12.11.2023 близько 09 год. 25 хвл. ОСОБА_7 разом з дітьми перебувала в будинку у будинку у с. Ставки по вулю Миру. коли вона сиділа в одній із кімнат біля телевізора то почула, що в сусідній кімнаті хтось із дітей лається нецензурною лайкою. Вона повернула голову та помітила, що в сусідній кімнаті сидячи на ліжку голосно лається нецензурною лайкою ОСОБА_55 . ОСОБА_7 зробила усне зауваження, на яке ОСОБА_9 не реагував, а продовжив лаятись. ОСОБА_7 в свою чергу піднялась та пішла до кімнати в якій перебував ОСОБА_9 . Підійшовши до ліжка на якому сидів ОСОБА_9 вона ще раз попросила припинити лаятися нецензурною лайкою, але ОСОБА_9 не реагував. Після чого вона долонею лівої руки вдарила ОСОБА_9 по губам. В цей час ОСОБА_9 піднявся та плюнув ОСОБА_7 в обличчя та пішов до кухонної кімнати. Інші діти в цей час перебували в кімнаті та бачили, що саме відбувається. Оговтавшись, ОСОБА_7 прослідувала до кухонної кімнати, де знаходився ОСОБА_9 . Коли вона зайшла до кухонної кімнати до ОСОБА_9 сидів на стільці, біля столу обличчям і її сторону. ОСОБА_7 схопила його обома руками за плечі та почала трясти та запитувала навіщо він так вчинив. Потім ОСОБА_7 взяла металеву ніжку, яка тримає стіл та почала наносити удари по підвіконню, але один раз нанесла удар металевою ніжкою по руці ОСОБА_9 , якою він закривався від ударів. Після чого ОСОБА_9 підвівся та стоячи навпроти ОСОБА_7 штовхнув її в груди руками та вихопив із її рук металеву ніжку та пішов у кімнату. ОСОБА_7 в свою чергу сіла на стілець у кухонній кімнаті. Потім ОСОБА_7 підійшла до ОСОБА_9 та запитала навіщо він так зробив, останній відповів, що йому все одно. До протоколу долучено носій інформації – диск. 
До матеріалів справи долучено розпорядження про створення дитячого будинку сімейного типу від 20.03.2013 № 173, висновок служби щодо доцільності створення дитячого будинку сімейного типу родини ОСОБА_11 від 25.04.2013 № 267, Наказ про тимчасове влаштування малолітньої ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , Акт обстеження умов проживання ОСОБА_7 , Розпорядження про влаштування малолітнього ОСОБА_40 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , Розпорядження про встановлення статусу та влаштування малолітнього ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 до дитячого будинку сімейного типу ОСОБА_11 від 15.11.2018, Розпорядження про влаштування дитини-сироти ОСОБА_28 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в будинок сімейного типу родини ОСОБА_11 , Розпорядження про влаштування дитини-сироти ОСОБА_23 , ІНФОРМАЦІЯ_4 в будинок сімейного типу родини ОСОБА_11 , Розпорядження про влаштування дитини-сироти ОСОБА_44 , ІНФОРМАЦІЯ_5 в будинок сімейного типу родини ОСОБА_11 , акт проведення оцінки рівня безпеки дитини ОСОБА_23 , акт проведення оцінки рівня безпеки дитини ОСОБА_30 , акт проведення оцінки рівня безпеки дитини ОСОБА_28 , акт проведення оцінки рівня безпеки дитини ОСОБА_15 , акт проведення оцінки рівня безпеки дитини ОСОБА_9 , акт проведення оцінки рівня безпеки дитини ОСОБА_56 , акт про факт передачі дитини ОСОБА_15 , ОСОБА_30 , ОСОБА_28 , ОСОБА_23 , ОСОБА_9 , ОСОБА_44 , ОСОБА_40 , ОСОБА_15 , ОСОБА_57 , документи, що посвідчують особу дітей.
До матеріалів долучено висновок про доцільність влаштування дитини (дітей) на виховання та спільне проживання у сім`ю опікуна, піклувальника пройомну сім`ю, дитячий будинок сімейного типу від 12.09.2023 ОСОБА_7 , рекомендації Центру надання соціальних послуг Кожанської селищної ради щодо поповнення дітьми дитячого будинку сімейного типу ОСОБА_7 , яка проживає у АДРЕСА_2 , характеристики на ОСОБА_15 , ОСОБА_28 , ОСОБА_23 , ОСОБА_44 , ОСОБА_40 , ОСОБА_15 , ОСОБА_9 .
Згідно з розпорядженням № 188-В від 01.12.2023 припинено функціонування дитячого будинку сімейного типу, створеного на базі сім`ї ОСОБА_11 за результатами розгляду повідомлення Фастівського РУП ГУ НП В Київській області про жорстоке поводження з дітьми від 24.11.2023 та нап підставі протокольного рішення комісії з питань захисту прав дитини при Фастівській районній державній адміністрації від 01.12.2023 № 12.
До матеріалів долучено накази № 6-д від 01.12.2023 про прибуття до КОЦСПРД «Переяслав» ОСОБА_15 , ОСОБА_9 , ОСОБА_40 , ОСОБА_28 , ОСОБА_23 , медичні довідки ОСОБА_15 , ОСОБА_28 , ОСОБА_23 , ОСОБА_44 , ОСОБА_40 , ОСОБА_15 .
Також до матеріалів справи додані протоколи додаткових допитів ОСОБА_15 , ОСОБА_9 , ОСОБА_40 , ОСОБА_28 , ОСОБА_23 , однак суд не бере їх до уваги з огляду на вимоги ст.23 КПК України та відсутність підстав для виключень.
Згідно з висновком психолога ОСОБА_58 за результатами проведення психологічної роботи з дитиною ОСОБА_9 , події. які сталися з ОСОБА_14 , а саме фізичне насилля, мають психотравмуючі ознаки та негативно вплинули на його емоційний стан та психічний розвиток. В подальшому можуть блокувати розвиток його особистості в інтелектуальній, соціальній та емоційній сферах. 
Згідно з висновком експерта № 77 від 01.12.2023 встановлено, що при проведенні судово-медичної експертизи, у громадянин ОСОБА_9 мали місце ушкодження у вигляді синця на повіках правого ока, що виник від дії тупого предмету, можливо в строк і при обставинах, вказаних ОСОБА_59 , і яке відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень.
Згідно з висновком судово-психіатричного експерта № 31 від 03.01.2024 встановлено, що ОСОБА_9 з урахуванням рівня його розумового розвитку під час скоєння відносно нього інкримінованих дій міг правильно сприймати обставини, які мають значення в кримінальному провадженні та давати про них відповідні покази. ОСОБА_9 не притаманна схильність до фантазування, яка могла б здійснити суттєвий вплив на характер його показів. Розумовий розвиток ОСОБА_9 відповідає його віковому періоду. У ОСОБА_9 є зміни в емоційному стані та індивідуально-психологічних проявах у вигляді тривожних тенденцій, негативних емоційних переживань, песимістичних установок. Ситуація, яка досліджується в кримінальному провадженні, є для ОСОБА_9 психотравмувальною, а тому йому завдані психологічні (моральні) страждання. 
Згідно з документами, що характеризують особистість обвинуваченої ОСОБА_7 вона раніше не судима, за місцем проживання характеризується позитивно, не працює, вдова, на утриманні нікого немає, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, не є особою з інвалідністю. 
В якості характеризуючи даних судом досліджено відеозаписи відео звернень вихованців обвинуваченої ОСОБА_7 , які характеризували її з позитивної сторони та були вдячні їй за виховання та те, що завдяки їй у них склалося життя, вони мають певні досягнення. 
Проаналізувавши наведені вище докази, суд зазначає наступне.
Під час розгляду справи встановлено, що малолітній потерпілий ОСОБА_9 мав статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Його опікуном було призначено обвинувачену – ОСОБА_7 .
Відповідно до ч. 1 ст. 243 СК України опіка, піклування встановлюється над дітьми-сиротами і дітьми, позбавленими батьківського піклування. 
Відповідно до ч. 1 ст. 247 СК України дитина, над якою встановлено опіку або піклування, має право:
1) на проживання в сім`ї опікуна або піклувальника, на піклування з його боку; 
2) на забезпечення їй умов для всебічного розвитку, освіти, виховання і на повагу до її людської гідності;
3) на збереження права користування житлом, у якому вона проживала до встановлення опіки або піклування. У разі відсутності житла така дитина має право на його отримання відповідно до закону;
4) на захист від зловживань з боку опікуна або піклувальника. 
Відповідно до ч. 2 ст. 256-2 СК України прийомні батьки несуть обов`язки по вихованню та розвитку дітей, передбачені статтею 150 цього Кодексу. 
Зокрема, ст. 150 СК України батьки зобов`язані поважати дитину; забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.
Статтею 28 Конституції України встановлено, що кожен має право на повагу до його гідності.
Ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує його гідність, поводженню чи покаранню.
Жодна людина без її вільної згоди не може бути піддана медичним, науковим чи іншим дослідам.
Згідно зі статтею 19 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20.11.1989 (далі - Конвенція), Держави-учасниці вживають всіх необхідних законодавчих, адміністративних, соціальних і просвітніх заходів з метою захисту дитини від усіх форм фізичного та психологічного насильства, образи і зловживань, відсутності піклування чи недбалого і брутального поводження та експлуатації, включаючи сексуальні зловживання, з боку батьків, законних опікунів чи будь-якої іншої особи, яка турбується про дитину.
Судом встановлено, що обвинувачена ОСОБА_7 , виконуючи обов`язки опікуна щодо малолітнього ОСОБА_9 та матері-вихованки дитини, позбавленої батьківського піклування, зазначених вище обов`язків, не виконала та допустила таку поведінку, внаслідок якої малолітній потерпілий зазнав катування.
Кваліфікуючи дії обвинуваченої ОСОБА_7 як катування, суд врахував наступне.
Згідно з ч.1 ст.127 КК України катуванням визнається будь-яке умисне діяння, спрямоване на заподіяння особі сильного фізичного болю чи морального страждання. Водночас, вчинення такого діяння, обумовлено наявністю певної мети:
- примусити особу чи іншу особу вчинити дії, що суперечать їх волі, у тому числі отримати інформацію чи зізнання,
- покарати особу чи іншу особу за дії, вчинені нею або іншою особою чи у вчиненні яких вона або інша особа підозрюється, 
- залякування особи або інших осіб.
Про те, чи є будь-яке умисне діяння, спрямоване на заподіяння особі сильного фізичного болю чи морального страждання та вчинене із відповідною метою, зазначеною у ч.1 ст.127 КК України катуванням, можна встановити, враховуючи усталену практику Європейського суду з прав людини.
Зокрема, суд вважає релевантним до вказаного кримінального провадження рішення ЄСПЛ у справі А. проти Сполученого Королівства (CASE OF A. v. THE UNITED KINGDOM (100/1997/884/1096), 23 September 1998). У вказаному рішенні ЄСПЛ встановлював наявність серед іншого порушення ст. 3 ЄКПЛ в діях вітчима по відношенню до свого пасинка. Зокрема, вітчим був звинувачений у побитті 9-річного пасинка лозиною. Під час судового розгляду сторона захисту не заперечувала, що вітчим кілька разів бив хлопчика палицею, але стверджував, що це було необхідно та обґрунтовано, оскільки ОСОБА_60 був важким хлопчиком, який не реагував на батьківські чи шкільні дисциплінарні заходи. Перед присяжними суд поставив питання про те чи були такі дії вітчима виправданими чи ні.Присяжні більшістю голосів визнали, що вітчим заявника не винний у нападі, який спричинив фактичну тілесну шкоду.
Як можна помітити, у справі, що була предметом розгляду в ЄСПЛ 23.09.1998 мала місце схожа ситуація: обоє хлопчиків були приблизно однакового віку, 9-13 років, обидва мали складний характер та були неслухняними і щодо них обох здійснювався так званий виховний вплив вітчимом, в одному випадку, та мамою-вихователькою у нашому випадку. Тому перед ЄСПЛ постало питання чи такі дії, які були вчинені вітчимом з виховною метою, можуть підпадати під дію ст..3 ЄКПЛ. З метою відповіді на вказане питання ЄСПЛ у п.п.20-21 зазначив, що жорстоке поводження повинно досягати мінімального рівня жорстокості, щоб підпадати під дію статті 3. Оцінка цього мінімуму є відносною: вона залежить від усіх обставин справи, таких як характер та контекст поводження, його тривалість, фізичні та психічні наслідки, а в деяких випадках – стать, вік та стан здоров`я жертви (див. рішення у справі Костелло-Робертс проти Сполученого Королівства від 25 березня 1993 року, Серія A, № 247-C, с. 59, 30). Суд нагадує, що заявника, якому тоді було дев`ять років, оглядав лікар-педіатр, який виявив, що його побили садовою тростиною, яка застосовувалася із значною силою більше одного разу (див. пункт 9 вище). Тому Суд визнав, що таке поводження досягає рівня жорстокості, забороненого статтею 3.
Повертаючись до нашої справи, суд вважає за необхідне проаналізувати чи досягло вчинене обвинуваченою ОСОБА_7 діяння мінімального рівня жорстокості, для того щоб бути кваліфікованим як катування.
Так, суд звертає увагу, що в даному випадку становище малолітнього потерпілого ОСОБА_9 було особливо вразливим: цей хлопчик у 9-річному віці потрапив під опіку і був переданий на виховання до дитячого будинку сімейного типу сім`ї Гнатюк, у зв`язку з позбавленням його матері батьківський прав. Під час надання показань, потерпілий, розповідаючи про своє життя, зазначив, що до поміщення у будинок сімейного типу він певний час жив в лікарні, а до того жив з мамою, яка постійно пила, та бабусею. Він зазначив, що умови проживання у нього були неналежними. Адже він навіть не міг відповісти чи отримував він в той період можливість дотримуватися необхідної гігієни. Але коли він потрапив до обвинуваченої ОСОБА_7 , то зазначив, що умови проживання були належними: у нього було своє ліжко, шафа, планшет, а також у їхній з іншими хлопцями кімнаті був телевізор. Водночас, він зазначив, що ставився до речей недбало, ламав їх, але чому пояснити не зміг. Також він повідомив, що дійсно вживав брутальну лайку, курив, стрибав через вікно, щоб покурити. Тобто, враховуючи попередній життєвий досвід малої дитини, яка не знала батьківської любові та піклування, а також ту його поведінку, яка мала місце в період проживання в будинку сімейного типу під опікою обвинуваченої, можна дійти висновку, що ОСОБА_9 потребував не просто місця проживання та харчування, а особливого підходу до свого виховання. Водночас, обвинуваченою, яка вважала, що вона здатна виконувати обов`язки матері-виховательки щодо дітей, позбавлених батьківського піклування, не було враховано особливостей цієї дитини. Тому, застосовувані нею і прийнятні на її думку методи виховання (крики, підзатильники, тощо) мали протилежний ефект, завдаючи потерпілому певних моральних та фізичних страждань. 
Якщо оцінювати власне дії обвинуваченої, зафіксовані на мобільний телефон, запис яких оглянутий слідчим про що складено протокол огляду предмета від 25.11.2023, і які є предметом цього судового розгляду, то можна побачити що на ньому видно розлючену жінку, яка з усією силою хапає та штовхає об стіл дитину, наносить їй численні удари руками, після чого, хапає стійку від стола у формі металевої труби і неодноразово наносить удари по дитині, а після того ще б`є кулаком в обличчя. Суд звертає увагу, що обвинувачена без будь-яких вагань, впевнено схопила ніжку від стола, що може свідчити, що таке застосування цього предмета у «виховних цілях» було непоодиноким випадком.
Тому, на переконання суду, враховуючи вік потерпілого, його життєвий досвід та становище дитини, позбавленої батьківського піклування, кількість, силу ударів та знаряддя, яким такі удари наносилися, а також локалізацію всіх тих ударів в більшості в область голови та обличчя, суд вважає, що дії обвинуваченої ОСОБА_7 є такими, що досягли рівня мінімальної жорстокості, забороненої ст. 3 ЄКПЛ. А тому їх слід кваліфікувати за ч.1 ст.127 КК України як катування, тобто умисне діяння, спрямоване на заподіяння особі сильного фізичного болю та морального страждання, вчинене з метою покарати її за дії, вчинені нею, та з метою залякування її та інших осіб.
Суд також вважає, що в діянні ОСОБА_7 міститься така ознака як наявність мети залякати не лише особу, до якої було застосоване катування, а й інших осіб, оскільки про це свідчать долучені стороною обвинувачення наступні докази: 
- висновок судово-психіатричного експерта № 26 від 03.01.2024 , відповідно до якого ситуація, яка досліджується в кримінальному провадженні, є для ОСОБА_15 психотравмувальною, а тому їй завдані психологічні (моральні) страждання; 
- висновок судово-психіатричного експерта № 27 від 03.01.2024, відповідно до якого ситуація, яка досліджується в кримінальному провадженні, є для ОСОБА_15 психотравмувальною, а тому йому завдані психологічні (моральні) страждання; 
- висновок судово-психіатричного експерта № 25 від 03.01.2024, відповідно до якого ситуація, яка досліджується в кримінальному провадженні, є для ОСОБА_44 психотравмувальною, а тому йому завдані психологічні (моральні) страждання; 
- висновок судово-психіатричного експерта № 30 від 03.01.2024, відповідно до якого  ситуація, яка досліджується в кримінальному провадженні, є для ОСОБА_23 психотравмувальною, а тому йому завдані психологічні (моральні) страждання;
- висновок судово-психіатричного експерта № 29 від 03.01.2024, відповідно до якого ситуація, яка досліджується в кримінальному провадженні, є для ОСОБА_28 психотравмувальною, а тому йому завдані психологічні (моральні) страждання;
- висновок судово-психіатричного експерта № 28 від 03.01.2024, відповідно до якого ситуація, яка досліджується в кримінальному провадженні, є для ОСОБА_40 психотравмувальною, а тому йому завдані психологічні (моральні) страждання.
На переконання суду пояснення обвинуваченої своєї поведінки тим, що діти-вихованці, серед яких і потерпілий ОСОБА_9 провокували її, знаючи, що вона перебуває у тяжкому психо-емоційному стані, після втрати сина, не можуть бути виправданням її дій. Неможливість її справитися з підлітками мала спонукати її до вжиття активних дій, спрямованих на отримання відповідної кваліфікованої допомоги чи припинення виконання своїх обов`язків та повернення дітей, а не застосування фізичної сили чи залучення до цього своєї подруги – свідка у справі ОСОБА_61 .
За таких обставин суд дійшов висновку що в діях ОСОБА_7 є склад інкримінованого їй кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.127 КК України, що є підставою для призначення їй кримінального покарання.
При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 127 КК України, виходячи з вимог ст. ст. 50 та 65 КК України, враховуючи характер, суспільну небезпечність та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до нетяжких злочинів, обставини, що сприяли вчиненню кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченої, її вік, та вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень засудженим, суд вважає за необхідне призначити їй покарання в межах санкції ч. 1 ст. 127 КК України у виді позбавлення волі на певний строк. 
Відповідно до абз.2 п 2 Постанови Пленуму ВСУ від 24.10.2003 N 7 «Про практику призначення судами покарання» суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом, зокрема, менш суворого - особам, які вперше вчинили злочини, і тим, які розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо.
Відповідно до ст. 67 КК України обставиною, яка обтяжують покарання обвинуваченій ОСОБА_7 є вчинення кримінального правопорушення щодо малолітньої дитини. 
Щодо наявності пом`якшуючих обставин, то суд зазначає наступне. Незважаючи на те, що обвинувачена ОСОБА_7 не визнала своєї вини в інкримінованому їй кримінальному правопорушенні, вона щиро вказала, що шкодує про свої дії й те, що не змогла впоратися з емоціями та допустила їх по відношенню до потерпілого. Тому суд вважає, що таке ставлення обвинуваченої можна визнати як щире каяття та врахувати це як пом`якшуючу покарання обставину. 
Також при призначенні строку і виду покарання як пом`якшуючі обставини суд вважає за необхідне врахувати вік обвинуваченої, те, що вона втратила на війні свого сина (до матеріалів справи додано копії відповідних документів), вчинення кримінального правопорушення вперше, відсутність негативної характеристики. Тому суд вважає, що у даному випадку при призначенні покарання можливо застосувати положення статей 75, 76 КК України. 
Судові витрати відсутні. 
Цивільний позов не заявлений. 
Питання речових доказів вирішити у відповідності до вимог ст. 100 КПК України. 
Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 100, 124, 349, 369-371, 373, 374, 376, ч.15 ст. 615 КПК України, суд
УХВАЛИВ:

ОСОБА_7  визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 127 КК України та призначити їй покарання у виді 2 років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання у виді позбавлення волі, встановивши їй іспитовий строк тривалістю один рік.
На підставі ст. 76 КК України зобов`язати  ОСОБА_7 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.
Іспитовий строк обчислювати з дня проголошення вироку, тобто з 10.03.2026.
Речові докази після набрання вироком законної сили, а саме: 
- два відеозаписи, які скопійовані 25.11.2023 з мобільних телефонів ОСОБА_38 та ОСОБА_37 на два DVD-диски, які долучено до матеріалів кримінального провадження – залишити у матеріалах кримінального провадження № 12023111310003395 від 24.11.2023;
- металевий предмет, а саме ніжка з-під столу сріблястого кольору, яку передано до кімнати зберігання речових доказів Фастівського РУП ГУ НП в Київській області – знищити.
Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Фастівський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим - з моменту отримання копії.
Вирок, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченій та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. 

Суддя     ОСОБА_1