Дата документу 13.04.2026
Справа № 334/10440/25
Провадження № 2-а/334/23/26

РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 квітня 2026 року Дніпровський районний суд міста Запоріжжя у складі:
головуючого судді Баруліної Т.Є.,
за участю секретаря Нагорних О.С.,
позивача ОСОБА_1 ,
представника позивача Сухорукової Н.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Запоріжжі справу за адміністративним позовом  ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,
ВСТАНОВИВ:
У провадженні Дніпровського районного суду місті Запоріжжя перебуває справа за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.
В позові зазначив, що 06 листопада 2025 року ІНФОРМАЦІЯ_2 складено протокол № 5306 відносно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. Розгляд зазначеного протоколу було призначено на 13.11.2025, проте за клопотанням захисника ОСОБА_1 – Сухорукової Н.М., розгляд справи було перенесено на 28.11.2025. Оскаржуваною постановою № 5306 від 28.11.2025 ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст.210-1 КУпАП, а саме: «06.11.2025 під час проведення співробітниками органів НП України перевірки у осіб чоловічої статі віком від 18 до 60 років ВОД, у громадянина ОСОБА_1 виявлена відсутність військово-облікового документа, встановленого чинними нормативно- правовими актами України зразка. Своїми діями (бездіяльністю) громадянин ОСОБА_1 порушив вимоги ч.6 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», пункт 25 Постанови КМУ №560 від 16.05.2024 та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.».
Представник позивача зазначає, що вказана постанова є незаконною та підлягає скасуванню з огляду на порушення норм матеріального та процесуального права, а також відсутність у його діях складу адміністративного правопорушення. Зокрема, протокол №5306 від 06.11.2025 складений з порушенням вимог ст. 256 КУпАП, оскільки у ньому не зазначено місце, час вчинення правопорушення та його суть, а також відсутні відомості про свідків. 
Крім того, під час ознайомлення з матеріалами справи стороні захисту не було надано відеозапис, який зазначений у додатках до протоколу, попри направлення адвокатських запитів від 19.11.2025 та 24.11.2025, що, на думку позивача, порушує його право на захист, передбачене ст. 268 КУпАП.П Також зазначає, що під час розгляду справи відповідачем не було досліджено відеозапис як доказ, що є порушенням вимог ст. 279 КУпАП щодо обов`язку дослідження доказів при розгляді справи.
В обґрунтування відсутності складу правопорушення позивач посилається на те, що станом на момент перевірки 06.11.2025 він мав при собі військово-обліковий документ в електронній формі, сформований через застосунок «Резерв+», який він пред`явив уповноваженим особам, однак останні не врахували цей факт та склали протокол.
Позивач вказує, що його дані були оновлені через застосунок «Резерв+» 10.05.2025, що підтверджується відповідними скріншотами та електронним військово-обліковим документом, а відтак він виконав вимоги ч. 6 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Також зазначає, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів відсутності у нього військово-облікового документа, а сам протокол без інших доказів не може бути достатньою підставою для притягнення до відповідальності.
Окремо позивач звертає увагу на те, що акт про відсутність військово-облікового документа складений працівниками відповідача, які є заінтересованими особами, а тому не може вважатися належним доказом.
Позивач вважає, що відповідачем не доведено наявність події та складу адміністративного правопорушення, а також порушено принцип презумпції невинуватості та правила розподілу доказування, відповідно до яких обов`язок доведення правомірності рішення покладається на суб`єкта владних повноважень. 
Враховуючи вищевикладене, позивач просить суд скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення № 5306 від 28.11.2025, яка винесена ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. Провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП – закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, за відсутності події та складу адміністративного правопорушення.. Судові витрати зі сплати судового збору стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Відповідача на користь Позивача.
Ухвалою судді Дніпровського районного суду міста Запоріжжя від 23.12.2025 року, було відкрито провадження за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення. Роз`яснено відповідачу право на подання відзиву. 
15.01.2026 року, від представника відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 надійшов відзив на позовну заяву в якому просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Зазначили, що 28.11.2025 року тимчасово виконуючим обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 підполковником ОСОБА_3 винесено постанову № 5306 про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 грн. Вказує, що підставою для винесення зазначеної постанови слугував протокол про адміністративне правопорушення № 5306 від 06.11.2025 року, складений відносно позивача за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. За змістом відзиву, суть правопорушення полягала в тому, що під час проведення перевірки документів співробітниками Національної поліції України у громадянина ОСОБА_1 , як особи чоловічої статі віком від 18 до 60 років, було встановлено відсутність військово-облікового документа встановленого зразка, що є порушенням вимог законодавства про військовий обов`язок. Представник відповідача посилається на постанову Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 № 560 «Питання проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період», відповідно до якої під час мобілізації уповноважені представники територіальних центрів комплектування, поліцейські та представники Держприкордонслужби мають право вимагати у громадян чоловічої статі віком від 18 до 60 років пред`явлення військово-облікових документів разом із документом, що посвідчує особу. Також у відзиві детально викладено норми пунктів 49–55 зазначеної постанови, якими регламентовано порядок перевірки військово-облікових документів. Відповідач зазначає, що у разі встановлення порушення правил військового обліку, особа підлягає притягненню до адміністративної відповідальності, а також може бути викликана до територіального центру комплектування для уточнення облікових даних, проходження медичного огляду та вирішення питання придатності до військової служби. Звертає увагу, що відповідно до ч. 6 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадяни України чоловічої статі віком від 18 до 60 років зобов`язані мати при собі військово-облікові документи та пред`являти їх на вимогу уповноважених осіб. На підставі викладеного відповідач вважає постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності законною та обґрунтованою. У зв`язку з цим у прохальній частині відзиву представник відповідача просить суд долучити до матеріалів справи копію справи про адміністративне правопорушення № 5306, відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 в повному обсязі, розгляд справи провести за відсутності представника відповідача, за результатами розгляду справи направити копію судового рішення на адресу відповідача.
15.01.2026 року, представник позивача ОСОБА_1 адвокат Сухорукова Н.М., використовуючи систему «Електронний суд» подала клопотання про долучення доказів до матеріалів справи, в якому просила долучити до матеріалів справи копію відповіді №9836 на адвокатський запит від 19.11.2025 року. 
15.01.2026 року, представник позивача ОСОБА_1 адвокат Сухорукова Н.М., використовуючи систему «Електронний суд» подала клопотання про долучення доказів до матеріалів справи, в якому просила долучити до матеріалів справи відомості про поштове трек-відправлення. 
В судовому засіданні 13.04.2026 року позивач ОСОБА_1 та представник позивача адвокат Сухорукова Н.М. позовну заяву підтримали, просили позов задовольнити з наведених у ньому підстав.
Представник відповідача ІНФОРМАЦІЯ_5 в жодне з призначених судових засідань не з`явився, про дату та час судових засідань відповідача було повідомлено, шляхом направлення судових повісток в електронний кабінет системи «Електронний суд». В відзиві на позовну заяву, представник ІНФОРМАЦІЯ_5 просив справу розглядати за відсутності представника. 
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.
У відповідності до ч.2 ст. 19 Конституції України, державні органи та їх посадові особи зобов`язані діяти у спосіб, в межах повноважень та на підставах, передбачених Конституцією та Законами України
Згідно ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити (ст.10,11 КУпАП).
Нормами ст.23 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Відповідно п.1 ст.247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Згідно ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Статтею 65 Конституції України визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби здійснюється на підставі Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».
Відповідно до Закону України «Про оборону України» особливий період це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Указом Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який триває і по теперішній час.
Судом встановлено, що стрільцем другого відділення взводу охорони ІНФОРМАЦІЯ_5 солдатом ОСОБА_4 , 06.11.2025 року складено протокол №5306 про адміністративне правопорушення за ч.3 ст. 210-1 КУпАП відносно ОСОБА_1 , оскільки як зазначено в протоколу 06.11.2025 року під час проведення співробітниками органів Національної поліції України перевірки у осіб чоловічої статі віком від 18 до 60 років військово-облікового документа (військово-облікового документа в електронній формі) разом з документом, що посвідчує особу, виявлена відсутність у громадянина ОСОБА_1 військово-облікового документа встановленого чинними нормативно-правовими актами України зразка. Своїми діями громадянин ОСОБА_1 порушив вимоги ч. 6 ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», пункт 25 Постанови Кабінету Міністрів України №560 від 16.05.2024 року від 16.05.2024 року «Про затвердження Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період» та вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. 
Згідно ч. 1 ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.
В порушення статті 256 КУпАП, у протоколі № 5306 від 06.11.2025 не зазначено місце та час вчинення адміністративного правопорушення.
Суд звертає увагу, що у вказаному протоколі зазначено, що до протоколу додається відеозапис з боді камери №2. Однак, до копії справи про адміністративне правопорушення, яка була долучена до відзиву відповідача, вказаний відеозапис не було долучено. 
Однак, як вбачається з копії матеріалів справи про адміністративне правопорушення, вказаний відеозапис не було надано і захиснику ОСОБА_1 адвокату Сухоруковій Н.М., про що заявляла адвокат у своєму адвокатському запиті. В матеріалів справи, які було долучено представником відповідача до відзиву зазначено, що вказаний запис на момент ознайомлення та розгляду справи по суті стороною захисту не було оглянуто.
Крім того, у описі до справи №5306 документів у справі про адміністративне правопорушення згадка про долучений до протоколу відеозапис відсутня. 
Отже, відеозапис з боді камери, який фіксував обставини правопорушення, момент складання протоколу ані суду, ані захиснику особи, що притягується до адміністративної відповідальності не було надано. Свідки під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, як зазначено у протоколу, відсутні.
28.11.2025 року ТВО начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковником ОСОБА_2 було винесено постанову № 5306 про притягнення громадянина ОСОБА_1 , (число місяць та рік народження помилково зазначені 06.11.2025 року) , до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000,00 грн.
Правомірність та обґрунтованість вказаної постанови є предметом спору, який передано на вирішення суду.
Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.
У вказаній постанові, а саме (абз.3 арк. 2 Постанови) зазначено, що під час розгляду справи та дослідження доказів, які надані до протоколу №5306 про адміністративне правопорушення встановлено, що до матеріалів справи надано докази здійснення фото- і відеофіксації процесу пред`явлення та перевірки документів із застосуванням технічних приладів та засобів відео та фото фіксації. 
При цьому, знову ж таки, суд звертає увагу, що вказаних доказів не було долучено до відзиву на позовну заяву та вказані докази відсутні в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, які долучені відповідачем до судової справи, в описі матеріалів справи про адміністративне правопорушення також відсутні вказані докази.
У вказаній постанові зазначено, що працівниками Національної поліції України була проведена перевірка військово-облікових документів ОСОБА_1 , в ході якої було виявлено, що у останнього відсутній військово-обліковий документ належного зразка. Дане правопорушення вчинене в особливий період (воєнного стану), за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. 
В ході з`ясування обставин адміністративного правопорушення 28.11.2025 року, на адресу ІНФОРМАЦІЯ_5 захисник ОСОБА_1 - адвокат Сухорукова Н.М. направила пояснення до протоколу №5306 від 06.11.2025 року відносно ОСОБА_1 , в яких зазначила, що зі слів ОСОБА_1 останній, 06.11.2025 року, на місці зупинки, надав працівникам ІНФОРМАЦІЯ_5 для огляду талефон із відкритим електронним ВОД в системі Резерв +, однак представниками не було прийнято це до уваги.
Отже, позивач ОСОБА_1 стверджує, що на вимогу працівників поліції та ІНФОРМАЦІЯ_5 позивач надав свій електронний військово-обліковий документ у мобільному додатку «Резерв+», згідно якого вбачається, що він вчасно уточнив військово-облікові дані.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації передбачені статтею 22 Закону № 3543 «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
Так, частина 6 статті 22 Закону № 3543 передбачає, що у період проведення мобілізації (крім цільової) громадяни України чоловічої статі віком від 18 до 60 років зобов`язані мати при собі військово-обліковий документ та пред`являти його за вимогою уповноваженого представника ТЦК або поліцейського, а також представника Державної прикордонної служби.
Під час перевірки документів уповноважений представник ТЦК або поліцейський здійснює фото- і відеофіксацію процесу пред`явлення та перевірки документів із застосуванням технічних приладів та засобів фото- та відеофіксації, а також може використовувати технічні прилади, засоби та спеціалізоване програмне забезпечення з доступом до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
При цьому, в даній статті унормовано, що вимоги, зазначені у частині 6 статті 22 Закону № 3543, стосовно проведення уповноваженими представниками ТЦК фото- і відеофіксації процесу пред`явлення та перевірки документів із застосуванням технічних приладів та засобів фото- та відеофіксації, застосовуються з 17.07.2024 року згідно із Законом «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» від 11.04.2024 № 3633-IX .
Стаття 210-1 КУпАП визначає покарання за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію. Частина 3 вказаної статті передбачає, зокрема, накладення штрафу на громадян за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період.
Крім того, положення статей 210, 210-1 КУпАП не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.
Досліджуючи доводи позовної заяви суд зазначає, що додаток «Резерв+» є тим мобільним додатком через який формується військово-обліковий документ в електронній формі.
За правилами пункту 2 Порядку № 559 військово-обліковий документ (ВОД) оформляється (створюється) та видається (замінюється):
- в електронній формі засобами електронного кабінету призовника, військовозобов`язаного, резервіста та/або Державного веб-порталу електронних публічних послуг у сфері національної безпеки і оборони та/або Порталу Дія, зокрема з використанням мобільного додатка Порталу Дія (у разі технічної реалізації);
- у паперовій формі на бланку, форма якого затверджується постановою Кабміну від 16 травня 2024 року № 559.
Відповідно до вимог пунктів 6-7 Порядку № 559 військово-обліковий документ в електронній формі формується засобами:
-Електронного кабінету призовника, військовозобов`язаного, резервіста, зокрема з використанням його мобільного додатка;
-Державного веб-порталу електронних публічних послуг у сфері національної безпеки і оборони;
-Порталу Дія, зокрема з використанням мобільного додатка Порталу Дія (Дія) (у разі технічної реалізації).
ВОД в електронній формі формується на безоплатній основі за бажанням особи після проходження нею електронної ідентифікації та автентифікації.
Формування та відображення ВОД в електронній формі здійснюється автоматично за умови підключення електронного пристрою до Інтернету та наявності у Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів відомостей, визначених у пункті 8 цього Порядку.
У ВОД в електронній формі відображається унікальний електронний ідентифікатор у вигляді двовимірного штрихкоду (далі QR-код військово-облікового документа).
За правилами пункту 8-1 Порядку № 559 QR-код військово-облікового документа містить відомості про ВОД в електронній формі, які за допомогою відповідних технічних засобів можна відтворити у формі, придатній для зчитування, зокрема у візуальній.
Відповідно до пункту 9 Порядку № 559 військово-обліковий документ в електронній формі (у тому числі роздрукований) та військово-обліковий документ у паперовій формі мають однакову юридичну силу.
Згідно інформації, яка міститься на сторінці застосунку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, «Резерв+» це Електронний кабінет призовників, військовозобов`язаних та резервістів. До того ж, на цій сторінці у розділі «Якими нормативно-правовими актами регулюється функціонування «Резерв+» указано, що перш за все це Закон «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» від 16.03.2017 №1951-VIII.
Відповідно до частини 1 статті 14-1 Закону № 1951 електронний кабінет це персональний кабінет (захищений відокремлений веб-сервіс), за допомогою якого призовнику, військовозобов`язаному, резервісту, який пройшов електронну ідентифікацію, надається доступ до інформації про його персональні та службові дані, а також до послуг. Електронна ідентифікація особи здійснюється з використанням кваліфікованого електронного підпису чи інших засобів електронної ідентифікації, які дають змогу однозначно встановити особу.
Аналіз викладених норм законодавства дає підстави суду дійти висновку, що додаток «Резерв+» є тим мобільним додатком через який формується військово-обліковий документ в електронній формі, а дійсність сформованого військово-облікового документа підтверджується QR-кодом.
За таких обставин, пред`явлення мобільного додатку «Резерв+» є виконанням військовозобов`язаним вимог частини 6 статті 22 Закону № 3543.
Не є спростованими обставини, що позивач 06.11.2025 року пред`явив представнику ІНФОРМАЦІЯ_5 електронний військово-обліковий документ, який був сформований за допомогою мобільного додатку «Резерв+», адже уповноважений представник територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейський зобов`язані, з 17.07.2024 року здійснювати фото- і відеофіксацію процесу пред`явлення та перевірки документів із застосуванням технічних приладів та засобів фото- та відеофіксації.
Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами (фото або відеозаписом правопорушення).
Утім, відповідач не надав суду жодних доказів не пред`явлення позивачем 06.11.2025 року військово-облікового документу.
Частина 2 статті 77 КАС України передбачає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
За таких обставин справи, суд констатує, що відповідач не довів правомірності притягнення скаржника до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 210-1 КУпАП, що є підставою для скасування спірної постанови та закриття справи про адміністративне правопорушення.
У справі Barbera, Messeque and Jabardo v. Spain (скарга № 10590/83 від 6 грудня 1988 року) Європейський суд з прав людини, зазначив, що докази, покладені в основі висновку суду про винність обвинуваченого, мають відповідати як вимогам достатності, так і переконливості.
Обов`язок дотримання принципу презумпції невинуватості відноситься не тільки до судових органів, але й до інших державних установ, таких як поліція (справа Daktaras v. Lithuania, скарга № 42095/98).
Європейський суд з прав людини, що у своєму рішенні від 10 лютого 1995 року у справі «Аллене де Рібермон проти Франції» підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.
Правова природа адміністративної відповідальності по своїй суті аналогічна кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосування державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.
У справі Надточій проти України (скарга №7460/03) Європейський суд з прав людини зазначив, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу про адміністративні правопорушення (пункт 21 рішення).
Крім того, у рішенні від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 Конституційний Суд України дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (пункт 4.1)
Суд наголошує, що відповідно до ч. 2 статті77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Оскільки відповідач - суб`єкт владних повноважень не надав доказів, які підтверджують вчинення позивачем адміністративного правопорушення, всі сумніви стосовно доведеності вини особи повинні тлумачитися на її користь.
Виходячи з викладеного, суд вважає, що відповідачем не доведено в установленому порядку наявності в діях позивача складу правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.3 ст.210-1 КУпАП, що є підставою для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення №5306 від 28.11.2025 року, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковником ОСОБА_2 , у зв`язку з чим позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.
Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
Як вбачається із матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду із позовом сплачено судовий збір у розмірі 605 грн. 60 коп., що підтверджується квитанцією доданої до матеріалів справи. 
Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Таким чином, суд приходить до висновку про стягнення з ІНФОРМАЦІЯ_1 за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача понесених витрат зі сплати судового збору у розмірі 605,60 грн. 
Керуючись ст. ст. 2, 12, 77, 139, 241-246, 257, 262, 286, 295 КАС України, суд -
УХВАЛИВ:
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити.
Скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення №5306 від 28.11.2025 року, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 відносно ОСОБА_1 у справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 210-1 КУпАП.
Провадження у справі про адміністративне праворушення, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 210-1 КУпАП закрити. 
Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору у розмірі 605 грн. 60 коп. (шістсот п`ять гривень 60 коп.)
Рішення може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Інформація відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 246 КАС України:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .
Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 .

Суддя: Баруліна Т. Є.