ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 534/1987/25  Номер провадження 22-ц/814/1461/26	Головуючий у 1-й інстанції Морозов В. Ю.  Доповідач ап. інст. Обідіна О. І.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2026 року 	м. Полтава	

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Полтавського апеляційного суду в складі:
головуючого судді: Обідіної О.І.,
суддів: Дряниці Ю.В., Карпушина Г.Л., 

розглянула в судовому засіданні у м. Полтаві, в письмовому провадженні, апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 – адвоката Харук Ольги Сергіївни на рішення Горішньоплавнівського міського суду Полтавської області від 13 листопада 2025 року та додаткове рішення Горішньоплавнівського міського суду Полтавської області від 03 грудня 2025 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И Л А :

У лині 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Іннова Фінанс» (надалі - ТОВ «Іннова Фінанс») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, в якому просило стягнути з відповідача заборгованість 24720 грн. та судовий збір 2422,40 грн. 
Вимоги обґрунтовані тим, що 17.01.2024 між ТОВ «Іннова Фінанс» та ОСОБА_1 укладено договір надання грошових коштів у позику №2738760124, згідно умов якого позичальник отримала 3000 грн., строком на 30 днів з датою повернення 16.02.2024 року, які були перераховані на вказаний нею картковий рахунок.
Вказує, що неналежне виконання позичальником умов договору призвело до виникнення заборгованості, яка, станом на 19.06.2025 становить 24720 грн. та складається з заборгованості по тілу кредиту – 3000 грн. та заборгованості по відсотках – 21720 грн.
В добровільному порядку заборгованість не була сплачена відповідачем, в зв`язку з чим товариство звернулося до суду.

Рішенням Горішньоплавнівського міського суду Полтавської області від 13 листопада 2025 року позов задоволено повністю.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова Фінанс» заборгованість за договором позики 24720 грн.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова Фінанс» судовий збір 2422,40 грн.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку про доведеність кредитних правовідносин між сторонами, неналежне виконання взятих зобов`язань позичальником, що призвело до виникнення заборгованості, яку стягнув згідно наданих товариством розрахунків.

Додатковим рішенням Горішньоплавнівського міського суду Полтавської області від 03 грудня 2025 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова Фінанс» професійну правничу допомогу в сумі 5000 грн.

Не погодившись з рішенням суду, представник відповідача ОСОБА_1 – адвокат Харук О.С. подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, невірну оцінку зібраних по справі доказів, просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову. 
Вказує про відсутність належних доказів ознайомлення відповідача з істотними умовами договору та їх узгодження між сторонами, доказів надання кредитних коштів та відповідна користування ними .
Звертає увагу, що незважаючи на строк дії договору 30 днів – по 16. 02.2024, позивач обраховував відсотки аж по 19.06.2025, що суперечить умовам договору та є безпідставним.
В апеляційній скарзі на додаткове рішення суду адвокат просить скасувати останнє.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до висновку про її часткове задоволення з огляду на наступне.
Згідно п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Як вбачається з матеріалів справи, 17.01.2024 між ТОВ «Іннова Фінанс» та ОСОБА_1 укладено договір надання грошових коштів у позику №2738760124, згідно умов якого позичальник отримала 3000 грн., строком на 30 днів з датою повернення 16.02.2024 року, які були перераховані на вказаний нею картковий рахунок НОМЕР_1 .
В паспорті споживчого кредиту та таблиці обчислення загальної вартості сторони визначили, що загальна вартість кредиту становить 4791 грн, що складається з тіла кредиту 3000 грн. та відсотків - 1791 грн.
Вказаний договір, як і таблицю обчислення загальної вартості позики було підписано ОСОБА_1 в електронному виді за допомогою одноразового ідентифікатора hfon4yp7c, а паспорт споживчого кредиту - pbbf8rnub, 17.01.2024 о 22:21 год.
Неналежне виконання умов договору призвело до виникнення заборгованості, яка за обрахунками кредитора станом на 19.06.2025 становить 24720 грн.

Задовольняючи позовні вимоги суд дійшов висновку про доведеність існуючих між сторонами правовідносин та невиконання ОСОБА_1 умов договору, що призвело до заборгованості, яка була стягнута згідно наданого розрахунку станом на 19.06.2025.

Колегія суддів не погоджується з вказаним висновком суду виходячи з наступного.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Із прийняттям ЗУ «Про електронну комерцію» від 03 вересня 2015 року, який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.
Згідно ст. 3 ЗУ «Про електронну комерцію» електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до ч. 3 ст. 11 зазначеного Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина четверта статті 11 Закону).
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі частина дванадцята статті 11 Закону №675-VIII.
Матеріалами справи доводиться факт укладання між ТОВ «Іннова Фінанс» та ОСОБА_1 договору про надання грошових коштів у позику №2738760124, строком на 30 днів та перерахування кредитних коштів в сумі 3000 грн на картковий рахунок НОМЕР_1 , наданий позичальником при оформленні договору.
Також сторони узгодили відсоткову ставку - 1,99% на день та загальну вартість кредиту, що становить 4791 грн. та складається з тіла кредиту 3000 грн. та відсотків - 1791 грн.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Письмовими доказами, якими є документи, що містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (ч. 1 ст. 95 ЦПК України).
Статтею 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
На підтвердження позовних вимог товариство надало суду договір надання коштів у позику, таблицю обчислення загальної вартості, паспорт споживчого кредиту, анкету клієнта, договір про надання послуг з приймання та переказу платежів, детальний графік заборгованості та інші документи.
Надаючи оцінку вказаним доказам, які стосуються предмета спору - заборгованості по кредитному договору, колегія суддів не може погодитися з визначеним позивачем розміром заборгованості, який підлягає стягненню з відповідача.
Так, обґрунтовуючи наявність заборгованості в сумі 24720 грн. товариство вказувало, що остання обрахована станом 19.06.2025, виходячи з відсоткової ставки 2,5%, 1,5% та 1% в день.
Разом з тим, при укладанні договору надання коштів у позику, сторони узгодили строк кредитування 30 днів, суму кредиту - 3000 грн., нарахованих відсотків – 1791 грн. та загальну суму, що підлягає поверненню позичальником – 4791 грн.
Розділом 4 договору сторони визначили умови пролонгації строку кредиту, а саме, що клієнт може ініціювати продовження строку кредиту шляхом укладення додаткової угоди до договору.
Між тим, матеріали справи не містять доказів звернення ОСОБА_1 до кредитора з пропозицією пролонгації кредитного договору та відповідно укладання додаткової угоди до договору.
В ході розгляду справи позивачем не було доведено існування підстав для пролонгації кредитного договору у спосіб, визначений його умовами, у зв`язку з чим строк дії договору закінчився 16.02.2024, тобто після завершення його 30 денного строку. 
Оскільки строк кредитного договору закінчився 16.02.2024, без доведення факту його подальшої пролонгації, нарахування кредитором відсотків поза межами строку дії договору суперечить нормам чинного законодавства. 
В такому випадку захист інтересів позивача здійснюється шляхом застосуванням до боржника, який прострочив виконання грошового зобов`язання, положень ст. 625 ЦК Країни.
Таким чином з ОСОБА_1 підлягає стягненню заборгованість в межах терміну дії договору, тобто 30 днів.
Крім зазначеного, судова колегія приходить до висновку про необхідність здійснення перерахунку відсотків за користування кредитними коштами виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 4 ЗУ «Про споживче кредитування» законодавство про споживче кредитування в Україні ґрунтується на Конституції України і складається з цього Закону та інших нормативно-правових актів щодо надання послуг споживачам.
Згідно ч. 5 ст. статті 8 ЗУ «Про споживче кредитування» максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1,00 %. Зміни до вказаної статті набули чинності з 24 грудня 2023 року відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг».
Статтею 58 Конституції України визначено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
В даному випадку товариство після внесення змін в законодавстві не внесло відповідні коригування при укладанні кредитного договору з ОСОБА_1 та всупереч вищенаведених норм права, нараховувало проценти за користування кредитом протягом 30 денного строку кредитування в розмірі 1,99% в день.
За вказаних обставин розмір відсотків за користування кредитними коштами в сумі 3000 грн., протягом 30 днів становить 900 грн. (30 грн. – 1% в день * 30 днів).
Таким чином з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Іннова Фінанс» підлягає стягненню заборгованість в сумі 3900 грн., яка складається з кредиту – 3000 грн. та відсотків – 900 грн.
За вказаних обставин колегія суддів приходить до висновку про зміну рішення суду шляхом зменшення стягнутої суми заборгованості з 24720 грн до 3900 грн.
За змістом ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Зважаючи на задоволення позовних вимог на 15,8% (із заявлених в позові 24720 грн. задоволено 3900 грн.), в порядку ст. 141 ЦПК України з ОСОБА_1 на користь позивача підлягає стягненню у відповідному пропорційному співвідношенні і судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу, а саме - 382,75 грн. судового збору за подану позовну заяву, що становить 15,8 % від сплачених позивачем при зверненні до суду 2422,40 грн., а також 790 грн. витрат на професійну правничу допомогу (15,8% від 5000 грн.), в зв`язку з чим додаткове рішення також підлягає зміні шляхом зменшення витрат на правничу допомогу з 5000 грн. до 790 грн.
Окрім того, зважаючи на часткове задоволення апеляційної скарги з ТОВ «Іннова Фінанс» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню сплачений нею судовий збір при подачі апеляційної скарги в сумі 3059 грн., що становитиме 84,2 % від 3633 грн.
Враховуючи встановлені апеляційним судом порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги та зміну як основного рішення суду, так і додаткового рішення суду.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч. 1 п. 2, п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381-384 ЦПК України, 

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 – адвоката Харук Ольги Сергіївни задовольнити частково.
Рішення Горішньоплавнівського міського суду Полтавської області від 13 листопада 2025 року змінити, зменшивши стягнуту з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова Фінанс» заборгованість за договором позики з 24720 грн. до 3900 грн.
Змінити розподіл судових витрат та стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова Фінанс» судовий збір в розмірі 382,75 грн.
В іншій частині позову відмовити.
Додаткове рішення Горішньоплавнівського міського суду Полтавської області від 03 грудня 2025 року змінити, зменшивши стягнуту з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова Фінанс» професійну правничу допомогу з 5000 грн. до 790 грн.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова Фінанс» на користь ОСОБА_1 судовий збір сплачений при подачі апеляційної скарги в сумі 3059 грн.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.
Повний текст постанови виготовлено 30 березня 2026 року.

Судді: О.І. Обідіна Ю.В. Дряниця Г.Л. Карпушин