1	Справа № 335/330/26  2-а/335/21/2026 	

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2026 року  м. Запоріжжя

Вознесенівський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Гашук К.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи, справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 , в особі представника – адвокат Куща Євгена Євгеновича, до Головного управління Національної поліції в Запорізькій області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, - 

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , в особі представника – адвокат Куща Є.Є. звернувся до суду з вказаною позовною заявою, у якій просить скасувати постанову, складену поліцейським ВП №6 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області Дробним І.М., серії ЕНА №6424725 від 28.12.2025 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, а провадження у справі за ч. 4 ст. 126 КУпАП закрити з підстав відсутності складу адміністративного правопорушення, а також стягнути на користь позивача, за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судові витрати.
В обґрунтування позову зазначено, що 28.12.2025 поліцейським внаслідок розгляду справи про адміністративне правопорушення, винесено постанову серії ЕНА №6474725 про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.
Згідно постанови, водій нібито керував транспортним засобом, будучи позбавленим права керування від 21.08.2025 Дніпропетровський райсуд Дніпропетровської області, чим порушив вимоги п. 2.1.а ПДР, та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 126 КУпАП.
Вказана ситуація виникла після незаконної зупинки автомобіля працівниками поліції, без врахування пояснень водія. Автомобіль, за кермом якого знаходився позивач, був зупинений без передбачених законом підстав, в порушення вимог ст. 35 ЗУ «Про національну поліцію».
Крім того, на думку позивача, вказана постанова є незрозумілою, адже фактичний опис правопорушення не відповідає дійсності. У постанові вказано, що водій є позбавленим права керування від 21.08.2025 Дніпропетровський райсуд Дніпропетровської області, однак це не відповідає дійсності, адже як зазначає позивач у позовній заяві, такої установи, як «Дніпропетровський райсуд Дніпропетровської області» не існує, а отже і позбавити права керування така установа не могла.
Таким чином, з зазначеного у постанові опису неможливо встановити, у чому саме полягає порушення. З урахуванням відсутності належного опису порушення у постанові та викривлення фактичних даних, будь-які подальші інтерпретації є неприпустимими.
Окрім того, як стало позивачу відомо, пізніше, вже після винесення постанови, яка є предметом оскарження у вказаній справі, позивача було дійсно позбавлено права керування автомобілем постановою Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 21.08.2025 у адміністративній справі №175/16377/24, однак посилання на це рішення у постанові що оскаржується, відсутні.
Позивач ОСОБА_1 не знав та не міг знати про винесене відносно нього судове рішення від 21.08.2025, оскільки постановою Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 03.12.2024, провадження у справі №175/16377/24 було зупинено, у зв`язку із участю ОСОБА_1 у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки, оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації до завершення служби або особливого періоду.
Разом з тим, в подальшому за ініціативою суду провадження у справі було поновлено та 21.08.2025 винесено постанову, якою ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення та позбавлено права керування, про що позивач не знав.
З огляду на обставини справи, відсутня така необхідна ознака адміністративного правопорушення, як винність, оскільки позивач не знав та не міг знати про факт позбавлення його права керування, оскільки вважав, що провадження у справі №175/16377/24 зупинено.
Враховуючи вищевикладене, із вказаною постановою, а також з наявністю в його діях складу інкримінованого адміністративного правопорушення позивач не згоден, оскільки в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, а тому постанова серії ЕНА №6424725 від 28.12.2025 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення є незаконною та підлягає скасуванню.
Ухвалою судді від 12.01.2026 прийнято до розгляду адміністративний позов ОСОБА_1 , в особі представника – адвокат Куща Євгена Євгеновича, постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження із особливостями, встановленими ст.ст. 268–272, 286 КАС України, відкрито провадження у справі та призначено судове засідання на 05.02.2026 без повідомлення (виклику) сторін, надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву та роз`яснено наслідки його неподання.
19.01.2026 на адресу суду надійшов відзив представника ГУНП в Запорізькій області – Трішиної А.М. на позовну заяву, в якому представник відповідача просить відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 у повному обсязі.
В обґрунтування відзиву зазначено, що позовні вимоги є безпідставними, та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки правопорушення, про яке йде мова в оскаржуваній постанові, мало місце. 
Оскаржувана постанова серії ЕНА № 6424725 від 28.12.2025 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення винесена поліцейським СРПП ВП №6 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області сержантом поліції Дробним Іллею Михайловичем зважаючи на те, що позивач 28.12.2025 о 12:18:13, у селищі Балабине Запорізького району в м. Запоріжжі, керуючи транспортним засобом – TOYOTA AVENSIS, д.н.з. НОМЕР_1 , керував транспортним засобом, будучи позбавленим права керування: постанова Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 21.08.2025, справа №175/16377/24, чим вчинив адміністративне правопорушення та порушив п.2.1 підпункту а) Розділу 2 «Обов`язки і права водіїв механічних транспортних засобів» Правил дорожнього руху України – керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування.
Стягнення, передбачене ч. 4 статті 126 КУпАП, накладено поліцейським ВП №6 Запорізького районного управління ГУНП в Запорізькій області сержантом поліції Дробним Іллею Михайловичем у межах наданих йому повноважень і лише під час виконання службових обов`язків та були здійснені у відповідності до вимог чинного законодавства України та зафіксовані у постанові про накладання адміністративного стягнення серії ЕНА №6424725 від 28.12.2025.
Щодо наявності підстав для здійснення перевірки документів, які підтверджують особу ОСОБА_1 , представник відповідача зазначає, що у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України 24.02.2022 та із введенням в Україні воєнного стану поліцейськими під час виявлення правопорушень здійснюється обов`язкова перевірка документів, що підтверджують особу водія (паспорт, посвідчення водія), а також свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності з метою внесення та перевірки у подальшому документів по базі даних Національної поліції України (НПУ). 
Відповідно до пункту 11 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі. Згідно із статтею 31 цього ж Закону, поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису, засобів фото і кінозйомки, відеозапису.
Щодо посилань позивача про нібито неіснуючий Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області, представник ГУНП звертає увагу, що згідно відомостей з сайту Дніпровського районного суду Дніпропетровської області в лютому 2025 року відбулось перейменування суду з Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області на Дніпровський районний суд Дніпропетровської області, але при цьому суд після перейменування не втратив своїх функцій та продовжує розглядати судові справи, в т. ч. справу №175/16377/24. Вбачається, що на момент винесення постанови про адміністративне правопорушення від 23.08.2025 суд мав назву саме Дніпропетровський, а перейменований у Дніпровський був вже у 2025 році (саме таким чином зафіксовано в базі даних НПУ). Отже, всупереч твердженням позивача, в базі даних ІПНП Національної поліції України поліцейським, що виносив оскаржувану постанову від 28.12.2025, вірно внесений запис щодо назви діючого суду, спираючись саме на раніше внесені відомості поліцейськими із зазначенням у постанові про адміністративне правопорушення наявного рішення суду, яке набуло законної сили.
Крім того, твердження позивача про те, що у його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, а також відсутні належні докази вчиненого правопорушення, є хибним, адже доказом вини позивача в порушенні ПДР України — керуванні ним транспортним засобом TOYOTA AVENSIS, д.н.з. НОМЕР_1 , будучи позбавленим права керування судом (Постанова Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 21.08.2025) є відеозапис, здійснений поліцейським ВП №6 СРПП Запорізького районного управління Головного управління Національної поліції в Запорізькій області сержантом поліції Дробним Іллею Михайловичем на службову бодікамеру «БК 2 та 4», на яку й зроблено відеозапис № DSJ VP_60043__000043 від 28.12.2025 (час запису 12:18:13), на якому зафіксовано вчинене позивачем адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 126 КупАП. На відеозаписі чітко вбачається що в момент керування автомобілем за кермом знаходиться саме ОСОБА_1 , що також підтверджується його паспортними даними під час перевірки поліцейськими його особи. Факт керування позивачем встановлено під час зупинки поліцейськими транспортного засобу, за кермом якого перебував позивач, знаходячись на водійському сидінні. Згідно до положень ч. 2 ст. 317-1 КУпАП, особа вважається позбавленою права керування транспортним засобом після набрання законної сили рішенням суду про позбавлення цього права. При цьому, вказаною нормою закону передбачено початок строку, з якого особа вважається такою, що позбавлена права керування транспортним засобом. Відтак, станом на 21.08.2025, позивач вже був позбавлений судом права керування транспортними засобами.
Твердження позивача про те, що він ніби то не ознайомлювався з матеріалами справи №175/16377/24, а також не отримував (з його слів) копії постанови Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 21.08.2025 представник відповідача вважає суперечливими, оскільки всі процесуальні документи, а саме: повістки, ухвали про відкриття провадження по справі та рішення суду у обов`язковому порядку секретарем надсилається всім сторонам по справі, тим паче позивачу. Під час відеофіксації поліцейськими адміністративного правопорушення позивач підтвердив, що в курсі про існування постанови суду від 21.08.2025 про притягнення його до адміністративної відповідальності, Тобто позивач сумлінно керує транспортним засобом, чим вчиняє адміністративне правопорушення повторно не дивлячись на існуючу заборону суду. 
Щодо заявленої вимоги позивача, про стягнення з відповідача судових витрат, представник ГУНП зазначає, що відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 132, ч. 1 ст. 139 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Оскільки справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 буде розглянуто суддею у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін, стягнення представником Позивача судових витрат саме в сумі 665,60 грн. є завищеним, оскільки судових засідань (за участі відповідача – ГУНП в Запорізькій області) взагалі не передбачається. При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу треба керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг. За позицією Верховного суду, яка викладена постанові від 24 квітня 2018 року у справі №814/1258/16, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування у справі , що свідчить про те, що витрати на правову допомогу повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами із наданням, зокрема, розрахунків (калькуляції) вартості правової допомоги, а не лише з визначенням загальної вартості наданої допомоги.
Окрім цього представник ГУНП акцентує увагу суду, що згідно обліків підсистеми «Судова влада» Постанова Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 21.08.2025 по справі №175/16377/24 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 позивачем у апеляційній інстанції не оскаржувалась, а отже зазначена постанова суду, якою позивача позбавлено права керування транспортними засобами строком на один рік та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень набула законної сили. Штраф позивачем за вчинене раніше адміністративне правопорушення на теперішній час не сплачено. Тобто поліцейськими правомірно, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили притягнуто позивача до адміністративної відповідальності повторно.
05.02.2026 суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення до 10 лютого 2026 року.
Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та наявні у ній докази, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 , виходячи з наступного.
Судом встановлено, що постановою Дніпровського (попередня назва Дніпропетровський) районного суду Дніпропетровської області від 21.08.2025, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і накладено на нього стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000 грн. у дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік (справа №175/16377/24, провадження 3/335/8197/24).
28.12.2025 відносно ОСОБА_1 поліцейським відділу поліції № 6 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області, сержантом поліції Дробним І.М. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 6424725 за ч. 4 ст. 126 КУпАП.
Згідно вказаної постанови, ОСОБА_1 , 28.12.2025 о 12 год 18 хв., с-ще Балабине, вул. Миру 106, керував транспортним засобом, будучи позбавленим права керування від 21.08.2025 Дніпропетровський райсуд Дніпропетровської, чим порушив п. 2.1а ПДР – керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.
Позивач вважає постанову ЕНА № 6424725 від 28.12.2025 протиправною та такою, що підлягає скасуванню, у зв`язку із чим звернувся до суду з даним позовом до суду.
Відповідно до статті 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.
Згідно пункту 1.9. Правил дорожнього руху, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Відповідно до підпункту «а» пункту 2.1 Правил дорожнього руху водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.
Пунктом 2.4 Правил дорожнього руху визначено, що на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також:
а) пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1;
б) дати можливість перевірити номери агрегатів і комплектність транспортного засобу;
в) дати можливість оглянути транспортний засіб відповідно до законодавства за наявності на те законних підстав, у тому числі провести з використанням спеціальних пристроїв (приладів) перевірку технічного стану транспортних засобів, які відповідно до законодавства підлягають обов`язковому технічному контролю.
Частиною 4 статті 126 КУпАП передбачено, що керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами, тягне за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно до вимог статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.
Згідно із статтею 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.
Статтею 10 КУпАП передбачено, що адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.
Відповідно до пункту 11 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
Згідно із статтею 31 цього ж Закону, поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото – і кінозйомки, відеозапису, засобів фото – і кінозйомки, відеозапису.
Відповідно до статті 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).
Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Системний аналіз вказаних норм дозволяє зробити висновок про те, що притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами. 
Згідно частини 1 статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до частини 1 статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина 2 статті 74 КАС України).
Згідно із частиною 1 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
Судом враховується, що для притягнення особи до адміністративної відповідальності за частиною 4 статті 126 КУпАП обов`язковою умовою є встановлення факту керування особою транспортним засобом, а також наявність постанови суду, яка набрала законної сили, про позбавлення особи права на керування транспортними засобами.
У своєму позові позивач ОСОБА_1 не заперечував факт керування ним транспортним засобом, за обставин, зазначених у постанові про адміністративне правопорушення, яка є предметом оскарження у зазначеній справі.
З оглянутого судом відеозапису, який долучено представником відповідача до відзиву на позов, встановлено, що на ньому зафіксовано зупинку транспортного засобу Toyota Avensis, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 28.12.2025 о 12:18. Також, із оглянутого відеозапису встановлено, що у вказаному транспортному засобі перебував лише ОСОБА_1 , який у ході складання відносно нього оскаржуваної постанови не заперечував факт керуванням ним транспортним засобом.
Як встановлено судом, постановою судді Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 21.08.2025, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і накладено на нього стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000 грн. у дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік (справа №175/16377/24, провадження 3/335/8197/24).
Згідно частини 2 статті 317-1 КУпАП, особа вважається позбавленою права керування транспортним засобом після набрання законної сили рішенням суду про позбавлення цього права.
Відповідно до ст. 294 КУпАП, постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 цього Кодексу.
Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Згідно інформації, яка міститься на сайті «Судова влада України», станом на 10.02.2026, апеляційна скарга на постанову Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 21.08.2025 у справі №175/16377/24, провадження 3/335/8197/24, подана не була.
Тобто, вказана постанова судді не була оскаржена в апеляційному порядку у строки, визначені ст. 294 КУпАП, у тому числі як станом на 28.12.2025, на момент зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , так і станом час розгляду цієї справи по суті.
За таких обставин, враховуючи, що станом на 28.12.2025 постанова судді Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 21.08.2025, не була оскаржена позивачем або його представником в апеляційному порядку, у співробітників поліції були наявні дані, що вказана постанова набрала законної сили 02.09.2025, а відтак і були підстави для притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП.
Тобто, станом на час складання співробітником поліції оскаржуваної постанови, 28.12.2025, ОСОБА_1 був позбавлений права керування транспортними засобами на підставі судового рішення, яке, на той час, вже набрало законної сили.
Посилання представника позивача, на те, що транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 було зупинено з порушенням вимог ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», а отже відповідно до доктрини «плодів отруйного дерева», сформульованої у рішеннях Європейського суду з прав людини, всі наступні докази, отримані внаслідок зупинки транспортного засобу, є недопустимими, не знайшло свого підтвердження в матеріалах справи.
Відповідно до п. 10 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо зупинка транспортного засобу, який зареєстрований в іншій країні, здійснюється з метою виявлення його передачі у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту. Вказану підставу працівники поліції повідомили ОСОБА_1 під час зупинки транспортного засобу, що підтверджується відеозаписом з нагрудної боді-камери працівника поліції.
Враховуючи, той факт, що транспортний засіб, яким керував позивач ОСОБА_1 не зареєстрований в порядку, передбаченому ст. 34 Закону України «Про дорожній рух», має реєстраційний знак іншої країни, що підтверджується буквено-числовою комбінацією номерних знаків, які зазначені у постанові про адміністративне правопорушення та зображені на відеозаписі з боді-камери працівника поліції з місця зупинки водія ОСОБА_1 , вимога працівника поліції, щодо зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , відповідає положенням ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію».
Суд не встановив істотних порушень з боку поліцейського відділу поліції №6 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області Дробного Іллі Михайловича при складанні матеріалів в адміністративній справі, які б могли призвести до скасування оскаржуваної постанови.
Доводи позовної заяви про те, що позивач не був обізнаний про відновлення судового провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП та про ухвалення судового рішення, яким позивача було позбавлено права керування транспортними засобами не впливає на законність оскаржуваної позивачем постанови за ч. 4 ст. 126 КУпАП.
У своїй постанові від 03.12.2024 суддя Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області про зупинення провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, зазначив, що провадження у справі може бути зупинено до закінчення воєнного стану, але не більше строку притягнення особи до відповідальності, передбаченого ст. 38 КУпАП, тобто одного року з дня вчинення правопорушення, факт обізнаності позивача, про зупинення провадження у вказаній справі, позивачем не оспорюється. 
Враховуючи, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП (справа №175/16377/24 провадження 3/175/8197/24) 23.08.2024, то строк зупинення провадження не може перевищувати 23.08.2025, про що йому було відомо.
Разом з тим, у постанові Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 21.08.2025 зазначено, що ОСОБА_1 повідомлявся належним чином про дату, час та місце розгляду справи, жодних пояснень та заяв не надав. 
За таких обставин, вочевидь ОСОБА_1 був обізнаний про складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, а також те, що вказана справа перебуває на розгляді Дніпровського районного суду Дніпропетровської області, адже під час розгляду вказаної справи, Дніпровським районним судом Дніпропетровської області ухвалювались процесуальні рішення по справі, про що ОСОБА_1 було відомо. 
Разом із тим, з моменту складення протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, 23.08.2024, ухвалення 03.12.2024 Дніпровським районним судом Дніпропетровської області постанови про зупинення провадження та, до моменту зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , 28.12.2025, пройшло більше року і за цей час позивач не міг не цікавитися результатами розгляду справи та винесеним судом рішенням за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення.
Враховуючи наведене, суд вважає, що оскаржувана постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕНА № 6424725 від 28.12.2025 є обґрунтованою, прийнята у відповідності до положень чинного законодавства, підстави для її скасування відсутні, а тому доходить до висновку, що всі викладені доводи позивача не спростовують вчинення ним адміністративного правопорушення, що оспорюється, а зводяться до намагання уникнути адміністративної відповідальності.
З огляду на викладені обставини, у задоволенні позову ОСОБА_1 слід відмовити. 
Керуючись ст. ст. 2, 6, 9, 134, 159, 205, 211, 217, 227, 228, 241, 246, 250, 255, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 , в особі представника – адвокат Куща Євгена Євгеновича, до Головного управління Національної поліції в Запорізькій області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, відмовити.
Рішення суду може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його складання, шляхом подання апеляційної скарги.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складання має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повне рішення складене 10 лютого 2026 року.

Суддя          Гашук К.В.