ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
вул. Симона Петлюри, 16/108, м. Київ, 01032, тел. (044) 235-95-51, е-mail: inbox@ko.arbitr.gov.ua

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" березня 2026 р.  м. Київ Справа № 911/1728/25 

Господарський суд Київської області у складі судді Бабкіної В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, буд. 1)
до Приватного комунально-побутового підприємства «ТЕПЛОКОМУНСЕРВІС» (08292, Київська обл., Бучанський р-н, м. Буча, вул. Пушкінська, буд. 59-Б, офіс 127)
про стягнення 8310762,88 грн. заборгованості за договором № 5479-ТКЕ(23)-17 від 09.10.2023 р.,

секретар судового засідання: Ліщук М.Ю.
Представники сторін:
від позивача: Піун С.П. (довіреність № 136 від 30.12.2025 р.; свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 609 від 10.02.2012 р.);
від відповідача: не з`явився

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» (далі – ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг», позивач) звернулось до Господарського суду Київської області з позовом до Приватного комунально-побутового підприємства «ТЕПЛОКОМУНСЕРВІС» (далі – ПКПП «ТЕПЛОКОМУНСЕРВІС», відповідач) про стягнення 8310762,88 грн. заборгованості за договором № 5479-ТКЕ(23)-17 від 09.10.2023 р.
Вимоги позивача обґрунтовані тим, що між позивачем та відповідачем було укладено договір постачання природного газу № 5479-ТКЕ(23)-17 від 09.10.2023 р., згідно з яким у період з жовтня 2023 року по квітень 2024 року відповідачеві було поставлено природний газ на загальну суму 57134565,57 грн., який було оплачено частково, у зв`язку з чим позивач просить суд стягнути з відповідача 8310762,88 грн. заборгованості і судові витрати покласти на відповідача.
Ухвалою Господарського суду Київської області від 14.07.2025 р. було відкрито провадження у даній справі та постановлено розгляд справи здійснювати в порядку загального позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням сторін, яке було призначено на 14.07.2025 р.
Підготовче засідання відкладалося.
13.06.2025 р. до Господарського суду Київської області через систему «Електронний суд» від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву б/н від 13.06.2025 р. (вх. № 8196/25 від 13.06.2025 р.), за змістом якого останній просить відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що сума невідшкодованої ПКПП «Теплокомунсервіс» заборгованості з різниці в тарифах становить 8263586,53 грн., що підтверджується протоколом засідання територіальної комісії з питань узгодження обсягу заборгованості з різниці в тарифах № 12 від 23.08.2024 р. (для ПКПП «Теплокомунсервіс» узгоджено обсяг заборгованості з різниці в тарифах для населення у розмірі 2757405,01 грн.) та протоколом засідання територіальної комісії з питань узгодження обсягу заборгованості з різниці в тарифах № 18 від 22.11.2024 р. (для ПКПП «Теплокомунсервіс» узгоджено обсяг заборгованості з різниці в тарифах для населення 5506181,52 грн.), тобто сума невідшкодованої заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію перед ПКПП «Теплокомунсервіс» практично співпадає з заявленою позивачем сумою до стягнення по договору.
13.06.2025 р. до Господарського суду Київської області через систему «Електронний суд» від представника позивача надійшла відповідь на відзив б/н від 13.06.2025 р. (вх. № 8231/25 від 13.06.2025 р.). за змістом якої позивач зазначає, що існує можливість проведення розрахунків шляхом перерахування субвенції, водночас, для цього сторони повинні укласти договір про організацію взаєморозрахунків, однак такого договору укладено не було. Окрім того, ані договір постачання природного газу, ані законодавство не передбачають звільнення теплопостачальних та теплогенеруючих організацій від обов`язку оплатити спожитий ними природний газ, а також послуги з його розподілу та транспортування, лише через наявність заборгованості з відшкодування різниці в тарифах на теплову енергію та послуги з її постачання. Як зазначає позивач, наявність заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію та послуги з її постачання не є достатньою підставою для звільнення теплопостачальних та теплогенеруючих організацій від обов`язку оплатити спожитий ними природний газ
23.06.2025 р. до Господарського суду Київської області через систему «Електронний суд» від представника відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив б/н від 23.06.2025 р. (вх. № 8620/25 від 23.06.2025 р.), за змістом яких відповідач наголошує, що позивачем заборгованість за договором № 5479-ТКЕ(23)-17 від 09.10.2023 р. в сумі 8310762,88 грн., розрахована виключно виходячи з обсягу переданого обсягу природного газу, без урахування його технічних і фізико-хімічних властивостей. Однак, технічні та якісні характеристики природного газу повинні відповідати технічним умовам та стандартам, передбаченим законодавством України. У разі виявлення невідповідності фізико-хімічних показників газу вимогам законодавства, споживач вправі вимагати перерахунок об`ємів поставленого газу. Позивач до позову надав виключно докази, які підтверджують прийняття відповідачем природнього газу за обсягами, однак не за якістю. Жодного доказу, що фізико-хімічні показники природного газу, який за договором був поставлений позивачем відповідачу, відповідають параметрам, положенням законодавства у матеріалах справи немає.
14.07.2025 р. до Господарського суду Київської області через систему «Електронний суд» від представника відповідача надійшло клопотання б/н від 14.07.2025 р. (вх. № 9771/25 від 14.07.2025 р.) про відкладення розгляду справи.
11.08.2025 р. через систему "Електронний суд" до Господарського суду Київської області від представника відповідача надійшло клопотання б/н від 08.08.2025 р. (вх. № 11030/25 від 11.08.2025 р.) про витребування інформації та документів, за яким відповідач просить суд витребувати у Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор ГТС України" (код ЄДРПОУ 42795490, адреса 03065 м. Київ, пр-т Любомира Гузара, 44): - документи, у яких зазначені маршрути постачання природного газу, фактично переданого ПКПП «ТЕПЛОКОМУНСЕРВІС» EIC-код 56XQ0000JBCF800S згідно з договором постачання природного газу № 5479-ТКЕ(23)-17 від 09.10.2023 року у період з 15.10.2023 р. по 15.04.2024 р., та прив`язки ГРС до маршрутів газопроводів у межах Київської області; - копії добових паспортів фізико-хімічних показників, звітів про якість, та протоколів вимірювання – щодо природного газу по Київській області, фактично переданого ПКПП «ТЕПЛОКОМУНСЕРВІС» EIC-код 56XQ0000JBCF800S згідно з договором постачання природного газу № 5479-ТКЕ(23)-17 від 09.10.2023 року у період з 15.10.2023 р. по 15.04.2024 р.
11.08.2025 р. через систему "Електронний суд" до Господарського суду Київської області від представника відповідача надійшло клопотання б/н від 11.08.2025 р. (вх. № 11074/25 від 11.08.2025 р.) про направлення клопотання про витребування інформації та документів позивачу по справі.
25.08.2025 р. через систему "Електронний суд" до Господарського суду Київської області від представника позивача надійшли заперечення № 25.08.2025 б/н від 25.08.2025 р. (вх. № 11659/25 від 25.08.2025 р.) на клопотання відповідача про витребування інформації та документів, за змістом яких позивач, зокрема, зазначає, що останній не несе відповідальності за якість газу на точці входу/виходу до/з ГТС. Позивач не є оператором газотранспортної, газорозподільної мереж, газодобувним підприємством чи кінцевим споживачем природного газу (таким, об`єкт якого безпосередньо приєднаний до ГТС). За таких обставин питання якості природного газу не може вирішуватись з позивачем. Крім цього, якщо об`єкт відповідача підключений до газорозподільної системи, останній обов`язково мав укласти договір розподілу природного газу з Оператором ГРМ; якщо об`єкт відповідача підключений до газотранспортної системи, відповідач обов`язково мав укласти договір транспортування природного газу з Оператором ГТС на умовах затверджених Типових договорів, які в обов`язковому порядку містять розділ "Визначення додаткової плати за недотримання параметрів якості природного газу". Таким чином, навіть у разі можливого недотримання параметрів якості природного газу, у позивача відсутній обов`язок змінювати обсяги та вартість природного газу, які визначені в актах приймання-передачі, оскільки плату за недотримання параметрів якості природного газу на підставі укладених договорів розподілу або транспортування природного газу з операторами ГТС та ГРМ Кодексом ГТС та Кодексом ГРМ покладено на операторів газотранспортної, газорозподільної систем, газодобувні підприємства.
10.09.2025 р. через систему "Електронний суд" до Господарського суду Київської області від представника відповідача надішли додаткові пояснення щодо клопотання про витребування документів б/н від 09.09.2025 р. (вх. № 12455/25 від 10.09.2025 р.), за змістом яких останній зазначає, що позивачем не доведено жодним доказом належну якість поставленого ним природного газу, відповідність нормативам його фізико-хімічних показників, а відтак обґрунтованість заявлених ним до стягнення сум. Позивач самостійно в позові визначив, що спір стосується виконання договору постачання природного газу № 5479-ТКЕ(23)-17 від 09.10.2023 р. На переконання відповідача, необхідно дослідити належність виконання договірних зобов`язань з боку усіх учасників правовідносин, адже дані правовідносини, які склалися у зв`язку з постачанням позивачем відповідачу природного газу, мають специфічне правове регламентування, про що зазначено і в преамбулі договору: сторони керуються Положенням про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу щодо особливостей постачання природного газу виробникам теплової енергії та бюджетним установам, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 19.07.2022 р. № 812. Фактично, заборгованість, яка заявлена до суду позивачем, викликана виконанням відповідачем обов`язку щодо забезпечення опалювального сезону для населення в умовах обмеження державою ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг» та інших підприємств ТКЕ у праві вільного, справедливого ціноформування відповідно до ринкових вимог. Передбачивши необхідність формування в Державному бюджеті України відповідних видатків на погашення заборгованості підприємств ТКЕ перед постачальниками газу, держава відповідні кошти як заборгованість з різниці у тарифах не виділила для відшкодування. За таких умов, заборгованість за договором № 5479-ТКЕ(23)-17 від 09.10.2023 р. в сумі 8310762,88 грн. зумовлена невідповідністю фактичної вартості теплової енергії, послуг з централізованого опалення населенню тим тарифам, що затверджені органом місцевого самоврядування, і, крім цього, відсутністю гарантованої державою компенсації відповідачу. На переконання відповідача, ініціювання позивачем цього позову про стягнення боргу за договором і намагання звузити його проблемність, не враховуючи специфіку, наявність окремого державного регламентування, та ширше коло учасників правовідносин, може мати наслідком винесення несправедливого, незбалансованого рішення, за яким тягар наслідків державного рішення про замороження тарифів на комунальні послуги неспівмірно буде покладено лише на одну особу - ПКПП «Теплокомунсервіс».
У судовому засіданні 11.09.2025 р. протокольною ухвалою суду було залишене без задоволення клопотання відповідача б/н від 08.08.2025 р. (вх. № 11030/25 від 11.08.2025 р.) про витребування інформації та документів з підстав, зазначених в ухвалі суду від 11.09.2025 р.
30.09.2025 р., під час перебування судді у відпустці, через систему «Електронний суд» до Господарського суду Київської області надійшла зустрічна позовна заява б/н від 30.09.2025 р. (вх. № 7365 від 30.09.2025 р.) Приватного комунально-побутового підприємства «ТЕПЛОКОМУНСЕРВІС» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» про визнання недійсними пунктів 5.1 та 5.4 договору № 5479-ТКЕ(23)-17 від 09.10.2023 р. та внесення змін до договору шляхом його доповнення пунктами 5.1-1 та 5.8 у викладеній зустрічним позивачем редакції.
Ухвалою Господарського суду Київської області від 09.10.2025 р. було відмовлено Приватному комунально-побутовому підприємству «ТЕПЛОКОМУНСЕРВІС» у задоволенні клопотання про поновлення пропущеного строку для подання зустрічної позовної заяви у справі № 911/1728/25 та повернуто зустрічну позовну заяву заявнику.
30.09.2025 р. через систему "Електронний суд" до Господарського суду Київської області від представника відповідача надійшло клопотання б/н від 30.09.2025 р. (вх. № 8708 від 30.09.2025 р.) про залучення до участі у даній справі в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Київської обласної військової адміністрації. Клопотання мотивоване тим, що механізм надання субвенцій з державного бюджету в розмірі компенсації різниці в тарифах, право на яку має ПКПП "ТЕПЛОКОМУНСЕРВІС", включає участь органу місцевого самоврядування.
30.09.2025 р. через систему "Електронний суд" до Господарського суду Київської області від представника відповідача надійшло клопотання б/н від 30.09.2025 р. (вх. № 8710 від 30.09.2025 р.) про призначення комплексної судової експертизи для встановлення якості поставленого позивачем відповідачеві за договором № 5479-ТКЕ(23)-17 від 09.10.2023 р. природного газу, за яким відповідач просить на вирішення судових експертів поставити наступні питання: - Чи відповідала якість переданого газу згідно договору постачання природного газу №5479-ТКЕ(23)-17 від 09.10.2023 р. вимогам щодо норм якості, фізико-хімічним показникам та іншим характеристикам природного газу, визначеним розділом III Кодексу газотранспортної системи за період з 15.10.2023 р. по 15.04.2024 р.? Якщо ні, то по яких параметрах і з якою різницею похибки за період з 15.10.2023 р. по 15.04.2024 р.? - Який обсяг переданого природного газу згідно договору постачання природного газу № 5479-ТКЕ(23)-17 від 09.10.2023 р. підлягає коригуванню в бік зменшення з урахуванням недотримання параметрів якості природного газу за період з 15.10.2023 р. по 15.04.2024 р.? - На яку суму підлягає зменшення вартості переданого природного газу згідно договору постачання природного газу № 5479-ТКЕ(23)-17 від 09.10.2023 року у разі, якщо природний газ не відповідає нормам якості, фізико-хімічним показникам та іншим характеристикам природного газу, визначеним розділом III Кодексу газотранспортної системи та підлягає коригуванню в бік зменшення з урахуванням недотримання параметрів якості природного газу за період з 15.10.2023 р. по 15.04.2024 р.? Проведення судової економічної експертизи відповідач просить доручити Київському науково-дослідному інституту судових експертиз.
01.10.2025 р. через систему "Електронний суд" до Господарського суду Київської області від представника позивача надійшли заперечення б/н від 01.10.2025 р. (вх. № 13477/25 від 01.10.2025 р.) на клопотання відповідача про залучення третьої особи, за змістом яких останній просив суд відмовити в задоволенні вищезазначеного клопотання, оскільки відповідачем не доведено, на які права чи обов`язки Київської обласної військової адміністрації та яким чином може вплинути рішення суду у даній справі.
01.10.2025 р. через систему "Електронний суд" до Господарського суду Київської області від представника позивача надійшли заперечення б/н від 01.10.2025 р. (вх. № 13479/25 від 01.10.2025 р.) на клопотання відповідача про призначення комплексної судової експертизи, за змістом яких позивач просив суд відмовити в задоволенні вказаного клопотання, адже питання якості газу, на переконання позивача, не стосується предмета доказування у даній справі.
У судовому засіданні 09.10.2025 р. протокольною ухвалою суду були залишені без задоволення клопотання відповідача б/н від 30.09.2025 р. (вх. № 8710 від 30.09.2025 р.) про призначення комплексної судової експертизи та клопотання б/н від 30.09.2025 р. (вх. № 8708 від 30.09.2025 р.) про залучення третьої особи з підстав, зазначених в ухвалі суду від 09.10.2025 р.
16.10.2025 р. до Господарського суду Київської області представником відповідача було подано заяву про відвід судді Бабкіної В.М. у справі № 911/1728/25 (вх. № 10/25 від 16.10.2025 р.).
Ухвалою Господарського суду Київської області від 16.10.2025 р. було відмовлено в задоволенні заяви Приватного комунально-побутового підприємства “ТЕПЛОКОМУНСЕРВІС” б/н, б/д (вх. № 10/25 від 16.10.2025 р.) про відвід судді Бабкіної В.М. від розгляду справи № 911/1728/25 з підстав, зазначених в ухвалі.
03.11.2025 р. до Господарського суду Київської області через систему «Електронний суд» від відповідача надійшло клопотання б/н від 01.11.2025 р. (вх. № 15164/25 від 03.11.2025 р.) про відкладення розгляду справи у зв`язку із перебуванням представника Щербака Є.М. у відпустці.
Ухвалою Господарського суду Київської області від 03.11.2025 р. було закрите підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 01.12.2025 р.
01.12.2025 р. до Господарського суду Київської області через систему "Електронний суд" від представника відповідача надійшло клопотання б/н від 28.11.2025 р. (вх. № 16727/25 від 01.12.2025 р.) про відкладення розгляду справи у зв`язку із зайнятістю представника відповідача у справі № 925/1212/25 в Господарському суді Черкаської області.
Ухвалою Господарського суду Київської області від 01.12.2025 р. було відкладено судове засідання з розгляду справи по суті на 22.12.2025 р.
22.12.2025 р. через систему "Електронний суд" до Господарського суду Київської області від представника відповідача надійшло клопотання б/н, б/д (вх. № 7693/25 від 22.12.2025 р.) про відкладення розгляду справи, за змістом якого останній просив суд відкласти розгляд даної справи у зв`язку із відкриттям апеляційного провадження за апеляційною скаргою відповідача на ухвалу про повернення зустрічного позову, оскільки від результатів розгляду вказаної апеляційної скарги, на переконання відповідача, залежить можливість розгляду справи № 911/1728/25 в цілому та ухвалення рішення по справі.
У судовому засіданні 22.12.2025 р. були присутні представники позивача та відповідача, судом було розпочато розгляд справи по суті, заслухано вступні слова представників сторін.
Ухвалою Господарського суду Київської області від 22.12.2025 р. було оголошено перерву у судовому засіданні з розгляду справи по суті на 29.01.2026 р.
Постановою Північного апеляційного господарського суду від 29.01.2026 р. було залишено без задоволення апеляційну скаргу Приватного комунально-побутового підприємства «ТЕПЛОКОМУНСЕРВІС» на ухвалу Господарського суду Київської області від 09.10.2025 р. про повернення зустрічної позовної заяви, ухвалу Господарського суду Київської області від 09.10.2025 р. про повернення зустрічної позовної заяви залишено без змін.
Ухвалою Господарського суду Київської області від 29.01.2026 р. було оголошено перерву у судовому засіданні з розгляду справи по суті на 12.03.2026 р.
У судовому засіданні 12.03.2026 р. був присутній представник позивача, представник відповідача до суду не з`явився. Про дату та час проведення судового засідання всі учасники процесу були повідомлені належно.
У судовому засіданні 12.03.2026 р. було проголошено вступну та резолютивну частину рішення.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, суд

встановив:

09.10.2023 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю “Газопостачальна компанія “Нафтогаз Трейдинг” (постачальник) та Приватним комунально-побутовим підприємством «ТЕПЛОКОМУНСЕРВІС» (споживач) було укладено договір постачання природного газу № 5479-ТКЕ(23)-17, відповідно до п. 1.1 якого постачальник зобов`язався поставляти споживачеві природний газ, а споживач зобов`язався прийняти його та оплатити на умовах договору.
Згідно з п. 2.1 договору постачальник передає споживачу на умовах цього договору замовлений споживачем обсяг (об`єм) природного газу у період з 1 вересня 2023 року до 15 квітня 2024 року (включно), в кількості 9555,88 тис. куб. метрів, в тому числі по місяцях: на вересень 2023 року – 0,00 тис. куб. метрів, на жовтень 2023 року – 470,00 тис. куб. метрів, на листопад 2023 року – 1280,00 тис. куб. метрів, на грудень 2023 року – 1830,00 тис. куб. метрів, на січень 2024 року – 2040,00 тис. куб. метрів, на лютий 2024 р. – 1830,00 тис. куб. метрів, на березень 2024 року – 1555,00 тис. куб. метрів, на квітень 2024 р. – 550,880 тис. куб. метрів.
Відповідно до пункту 5.1 договору споживач здійснює розрахунок за придбані обсяги природного газу в наступному порядку: 70% вартості фактично переданого відповідно до акту/актів приймання-передачі природного газу – до останнього числа місяця, наступного за місяцем, в якому було здійснено постачання газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий відповідно до акту/актів приймання-передачі природний газ до 15-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем, в якому споживач повинен був сплатити 70% грошових коштів за відповідний розрахунковий період. У разі відсутності акту/актів приймання-передачі, фактична вартість переданого споживачу природного газу розраховується відповідно до умов пп. 3.5.3 п. 3.5 цього договору.
Відповідно до п. 7.2 договору у разі прострочення споживачем строків остаточного розрахунку згідно пункту 5.1 та/або строків оплати за пунктом 8.4 договору, споживач зобов`язаний сплатити постачальнику 3% річних, інфляційні збитки та пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховані від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.
На виконання договору постачальник передав, а споживач отримав природний газ, що підтверджується актами приймання-передачі природного газу на загальну суму 57134565,57 грн., у тому числі – від 31.10.2023 р. на суму 10672,03 грн., від 31.10.2023 р. на суму 1289260,82 грн., 31.10.2023 р. на суму 843850,96 грн., 30.11.2023 р. на суму 5940071,09 грн., 30.11.2023 р. на суму 334171,10 грн., 30.11.2023 р. на суму 3079289,04 грн., 31.12.2023 р. на суму 7563116,90 грн., 31.12.2023 р. на суму 357845,41 грн., 31.01.2024 р. на суму 4467572,35 грн., 31.01.2024 р. на суму 8607161,38 грн., 31.01.2024 р. на суму 413838,05 грн., 31.01.2024 р. на суму 5018561,53 грн., 29.02.2024 р. на суму 6180020,41 грн., 29.02.2024 р. на суму 245722,86 грн., 29.02.2024 р. на суму 3794480,21 грн., 31.03.2024 р. на суму 5434105,91 грн., 31.03.2024 р. на суму 288650,70 грн., 31.03.2023 р. на суму 3225865,27 грн., 30.04.2024 р. на суму 40309,55 грн., які підписані повноважними представниками сторін та скріплені їх печатками. Факт отримання від позивача наведених обсягів природного газу відповідачем не заперечений.
Відповідачем було частково сплачено поставлений ТОВ “ГК “Нафтогаз Трейдинг” газ в сумі 48823802,69 грн., що підтверджується Інформацією щодо надходження коштів на поточний рахунок ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг» від контрагента ПКПП «ТЕПЛОКОМУНСЕРВІС» за період з жовтня 2023 року по грудень 2024 року.
З огляду на зазначене, у відповідача утворилася заборгованість перед позивачем у розмірі 8310762,88 грн., у зв`язку з чим ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг» і звернулось з даним позовом до суду
Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку щодо задоволення позовних вимог у даній справі в повному обсязі з огляду на таке.
Згідно приписів статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Приписами статті 530 ЦК України передбачено, що, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). 
Згідно з ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. 
Відповідно до ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
За приписами ч.ч. 1, 2 ст. 714 Цивільного кодексу України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.
Як зазначено в ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Згідно з ч. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.
Відповідно до ч. 2 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.
Поряд з цим, згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Приписами статей 73, 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до статей 76-79 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.
Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.
Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 ГПК України).
Заперечуючи проти позову, відповідач посилався, зокрема, на застосування норм, які регулюють надання субвенції з державного бюджету на компенсацію різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води. 
Слід зазначити, що 29.07.2022 р. набув чинності Закон України «Про особливості регулювання відносин на ринку природного газу та у сфері теплопостачання під час дії воєнного стану та подальшого відновлення їх функціонування» № 2479-ІХ, яким внесено зміни до Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення» № 1730-VIII.
Вищезазначений Закон України № 1730 (далі – Закон 1730) визначає процедуру врегулювання заборгованості суб`єктів ринку природного газу як заходи, спрямовані на зменшення, списання та/або реструктуризацію заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ та інші енергоносії, шляхом проведення взаєморозрахунків, реструктуризації та списання заборгованості.
Згідно зі ст. 1 Закону 1730 взаєморозрахунки - розрахунки з погашення заборгованості, що проводяться за рахунок видатків державного бюджету учасниками процедури врегулювання заборгованості; договір про організацію взаєморозрахунків - договір, який укладається учасниками процедури врегулювання заборгованості для погашення заборгованості та є підставою для проведення взаєморозрахунків відповідно до цього Закону; до заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до цього Закону, зокрема, включається заборгованість, щодо якої ухвалено судове рішення про стягнення або затверджено мирову угоду.
Частиною 1 ст. 4 Закону 1730 визначено, що взаєморозрахунки або перерахування субвенції проводяться щодо врегулювання заборгованості з різниці в тарифах для погашення кредиторської заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій перед товариством з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" за спожитий природний газ з 1 червня 2021 року по останнє число шостого місяця після місяця, в якому припинено або скасовано воєнний стан (без урахування розміру зобов`язань із сплати неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість за спожитий природний газ), не погашеної на початок місяця, в якому укладається договір про організацію взаєморозрахунків.
Згідно з абз. 9 ст. 4 Закону 1730, взаєморозрахунки або перерахування субвенції проводяться у порядку та на умовах, затверджених Кабінетом Міністрів України, за рахунок та в межах видатків державного бюджету за цільовим призначенням, джерелом формування яких є надходження, визначені Законом України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" та на наступні роки на погашення заборгованості з різниці в тарифах.
Згідно з абз. 13 ст. 4 Закону 1730, обсяг заборгованості з різниці в тарифах на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії, теплову енергію, послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, установам і організаціям, що фінансуються з державного та/або місцевих бюджетів, іншим споживачам та/або іншим підприємствам теплопостачання, що постачають теплову енергію, надають послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води населенню, організаціям та установам, що фінансуються з державного та/або місцевих бюджетів, іншим споживачам, утвореної після 1 червня 2021 року, підтверджується територіальними комісіями з питань узгодження заборгованості з різниці в тарифах.
Таким чином, врегулювання заборгованості в рамках Закону 1730 для учасників процедури врегулювання заборгованості, тобто для відповідача, здійснюється шляхом проведення взаєморозрахунків та реструктуризації заборгованості, згідно договорів проведення взаєморозрахунків (ст. 4 Закону 1730) та договорів реструктуризації заборгованості (ст. 5 Закону 1730). Договір про організацію взаєморозрахунків визначає як наявність заборгованості, так і її обсяг, що відповідає заборгованості, підтвердженої територіальними комісіями з питань узгодження заборгованості з різниці в тарифах.
Матеріалами даної справи підтверджено, що заборгованість відповідача перед позивачем в розмірі 8310762,88 грн. за договором не погашена, договір про організацію взаєморозрахунків не укладався (тобто відповідачем не було здійснено проведення взаєморозрахунків заборгованості або реструктуризації заборгованості за договором).
Згідно з ч. 1 ст. 96 Цивільного кодексу України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями.
Статтею 598 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом, при цьому, припинення зобов`язання є останньою стадією його існування.
Під припиненням зобов`язання розуміють припинення правового зв`язку між його сторонами, звільнення їх від прав та обов`язків, що становлять зміст зобов`язання, тобто кредитор втрачає право вимагати від боржника виконання передбачених у зобов`язанні дій, а боржник звільняється від обов`язку виконувати такі дії під загрозою застосування до нього мір відповідальності.
Верховний Суд у постанові від 18.04.2023 р. у справі № 911/3195/21 сформував правову позицію щодо припинення зобов`язань в рамках процедури врегулювання заборгованості за природний газ, згідно з якою, у випадку не укладення договору про організацію взаєморозрахунків між учасниками розрахунків, відсутні підстави припинення спірних правовідносин між сторонами договору постачання природного газу.
Аналогічна правова позиція міститься також у постанові Верховного Суду від 23.04.2024 р. у справі № 925/636/23.
Суд відзначає, що предметом спору у даній справі є майнова вимога про стягнення основної заборгованості за поставлений газ, така заборгованість може вважатися відсутньою лише у разі фактичного врегулювання заборгованості за поставлений газ та здійснення взаєморозрахунків згідно ст. 4 Закону 1730 та реструктуризації залишків заборгованості згідно зі ст. 5 Закону 1730. Сам лише факт участі відповідача у процедурі надання субвенції з державного бюджету на компенсацію різниці в тарифах на теплову енергію без фактичного врегулювання заборгованості (шляхом проведення розрахунків та реструктуризації), тобто без вчинення юридично значимих дій, не може свідчити про відсутність заборгованості, стягнення якої є предметом позову у даній справі.
Відповідно, заборгованість відповідача не погашена, а лише підлягає погашенню (підлягає врегулюванню) за рахунок держави в межах видатків спеціального фонду державного бюджету.
Як вбачається з матеріалів справи, станом на момент вирішення спору відповідач заборгованість за отриманий від позивача газ не сплатив.
Отже, факт порушення відповідачем зобов`язань за договором судом встановлений та по суті відповідачем не спростований.
За таких обставин, вимога позивача щодо стягнення з відповідача суми основного боргу у розмірі 8310762,88 грн. є належно обґрунтованою, доведеною матеріалами справи та такою, що підлягає задоволенню.
Зазначене є підставою для задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю “Газопостачальна компанія “Нафтогаз Трейдинг” у повному обсязі.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів сторін та їх відображення у судовому рішенні, суд спирається на висновки, яких дійшов Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.07.2006 р. у справі "Проніна проти України", в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
Поряд з цим, за змістом п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень та висновків Європейського суду з прав людини, викладених у рішеннях у справах «Трофимчук проти України», «Серявін та інші проти України» обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Отже, названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Трофимчук проти України»).
Поряд з цим, згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 09.12.1994 р. Європейського суду з прав людини у справі «Руїс Торіха проти Іспанії»). 
З урахуванням наведеного суд відзначає, що решта долучених до матеріалів справи документів та наданих сторонами пояснень була ретельно досліджена судом і наведених вище висновків щодо наявності підстав для задоволення позову не спростовує.
Витрати зі сплати судового збору відповідно до ст.ст. 123, 129 ГПК України покладаються судом на відповідача.
Керуючись ст.ст. 73, 74, 76-80, 123, 129, 232, 233, 236-238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.
2. Стягнути з Приватного комунально-побутового підприємства «ТЕПЛОКОМУНСЕРВІС» (08292, Київська обл., Бучанський р-н, м. Буча, вул. Пушкінська, буд. 59-Б, офіс 127, код 19408548) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, буд. 1, код 42399676) 8310762 (вісім мільйонів триста десять тисяч сімсот шістдесят дві) грн. 88 коп. заборгованості, 99729 (дев`яносто дев`ять тисяч сімсот двадцять дев`ять) грн. 16 коп. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Згідно з приписами ч.ч. 1, 2 статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Відповідно до вимог статті 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 

Повне рішення складене 26.03.2026 р.

Суддя В.М. Бабкіна