Справа № 358/1296/25  Провадження № 2-др/358/8/26   	

ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2026 року м. Богуслав 

Богуславський районний суд Київської області в складі головуючого судді Лебединець Г.С., секретар судового засідання Ведмеденко І.В., розглянув заяву представника позивача – адвоката Тітова А.М., про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Богуславської міської ради, Головного управління держгеокадастру у місті Києві та Київській області про визнання частково недійсним рішення Богуславської міської ради від 27.06.2012 року № 416-22-VI та скасування державної реєстрації земельної ділянки,-

В С Т А Н О В И В: 

Заочним рішенням Богуславського районного суду Київської області від 12.01.2026 у справі № 358/1296/25 позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені в повному обсязі; визнано частково недійсним рішення Богуславської міської ради від 27.06.2012 року № 416-22-VI (пункт II) про передачу ОСОБА_2 земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівельно і споруд загальною площею 0,1000 га по АДРЕСА_1 ) в частині передачі земельної ділянки площею 0,0049 га; скасовано в Державному земельному кадастрі державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером 3220610100:017:0378 загальною площею 0,0049 га з одночасним припиненням усіх речових прав щодо вказаної земельної ділянки, скасовано кадастровий номер 3220610100:017:0378 та закрито щодо неї Поземельну книгу; вирішено питання про понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору.
30.01.2026 до суду надійшла заява представника позивача – адвоката Тітова А.М. про ухвалення додаткового рішення. В заяві представник позивача зазначив, що у рішенні суду відсутні висновки щодо витрат на правничу допомогу в сумі 7 000 грн. Просить ухвалити додаткове рішення та стягнути з відповідача на користь позивача понесені витрати на правничу допомогу в сумі 7 000,00 грн.
20.02.2026 до суду надійшло клопотання представника відповідача - Богуславської міської ради про зменшення розміру витрат на правничу допомогу. Представник відповідача зазначає, що в акті передачі-приймання вказаних послуг вказано, що адвокатом були надані наступні послуги: ознайомлення з документами, пропрацювання стратегії та послідовності дій (30хв) – 500 грн; написання позовної заяви, запитів, звернень (4,5 год) – 4 500,00 грн, участь у 4-х судових засіданнях (2 год) – 2000 грн. На переконання представника відповідача заявлений розмір витрат на правничу допомогу не відповідає критеріям співмірності, оскільки позовна заява у справі не є складною, не містить складних правових конструкцій, не потребувала проведення експертиз, не супроводжувалась значним обсягом доказів. Також матеріали справи не містять підтверджень направлення великої кількості запитів чи звернень, які вимагали б значного часу. При цьому справа завершилася заочним рішенням, що свідчить про відсутність активної процесуальної дискусії. Витрати у 2 000 грн за формальну участь у нетривалих засіданнях є завищеними. Справу, що не є складною з правової точки зору, розглянуто в порядку заочного провадження, всі троє відповідачів відзивів не подавали, доказів не надавали, участі у засіданнях фактично не брали. Справа не вимагала активної процесуальної роботи адвоката, підготовки заперечень чи реагування на позицію відповідачів.
25.03.2026 до суду надійшло клопотання відповідача ОСОБА_2 про залишення без розгляду клопотання про стягнення витрат на правничу допомогу, оскільки стороною позивача в порядку ч.8 ст.141 ЦПК України не подані докази понесених витрат на правничу допомогу. Крім того, на переконання відповідача, розмір заявлених витрат на правничу допомогу в розмірі 7000,00 грн є завищеним, неспівмірним зі складністю справи, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих послуг, ціною позову та значенням справи для сторони. Заявлені витрати стосовно ознайомлення з наданими документами, пропрацювання стратегії та послідовності дій, формування необхідних документів по справі, не належить до представництва та захисту прав клієнта у суді та охоплюється підготовкою та поданням позовної заяви, тому не можуть вважатися фактично понесеними як окремий вид робіт, виконаних адвокатом. Клопотання представника позивача просить залишити без розгляду. 
Сторони в порядку ч.3 ст.270 ЦПК України в судове засідання не викликалися. 
Суд, дослідив заяву та матеріали справи, виходить з наступного.
Відповідно до ч.1, 3 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, зокрема, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи.
За матеріалами даної справи в позовній заяві міститься посилання представника позивача на ч.8 ст.141 ЦПК України щодо подання доказів на підтвердження понесених позивачем витрат на правничу допомогу у встановлені строки.
12.01.2026 в судовому засіданні представником позивача долучено докази понесених позивачем витрат на правничу допомогу. В обґрунтування витрат представником позивача долучено: Акт передачі-приймання наданих послуг від 12.01.2026, відповідно до якого позивачу надана правнича допомога наступного характеру: ознайомлення з документами, пропрацювання стратегії та послідовності дій (30хв) – 500 грн; написання позовної заяви, запитів, звернень (4,5 год) – 4 500,00 грн, участь у 4-х судових засіданнях (2 год) – 2000 грн; розрахунок виконаних робіт від 12.01.2026 та товарний чек від 12.01.2026 із підтвердженням проведення позивачем оплати послуг з правничої допомоги в сумі 7 000,00 грн. 
Крім того, в судовому засіданні 12.01.2026 представник позивача надавав пояснення з приводу стягнення вказаних судових витрат та просив їх покласти лише на відповідача ОСОБА_2 однак з даної вимоги відсутній висновок суду. 
Таким чином, заява представника позивача підлягає розгляду по суті. 
Частина 1 ст. 133 ЦПК України передбачає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст.133 ЦПК України).
У разі задоволення позову інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача (п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Представником у суді може бути адвокат або законний представник (ч. 1 ст. 60 ЦПК України).
За змістом ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", про що зазначено в ч. 4 ст. 62 ЦПК України.
За положеннями п. 4. ст. 1, ч. 3, 5 ст. 27 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Зміст договору про надання правової допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики.
Пунктом 9 ч. 1 ст. 1 України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").
Відповідно до ст. 19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).
Окрім цього, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Такі самі критерії, як зазначено вище, застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis § 268 рішення ЄСПЛ від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява № 19336/04).
Крім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини у справах «Баришевський проти України» (Заява № 71660/11), «Двойних проти України» (Заява №72277/01), «Меріт проти України» (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 137 та ч. 8 ст. 141 ЦПК України).
Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постановах від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постановах від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19 (провадження № 61-21442св19), від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц (провадження № 61-21197св19), від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18 (провадження № 61-44217св18).
Разом із тим, у постановах Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року у справі № 211/3113/16-ц (провадження № 61-299св17) та від 06 листопада 2020 року у справі № 760/11145/18 (провадження № 61-6486св19) зазначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та є неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Згідно постанови ВП ВС від 19.02.2020 року у справі № 755/9215/15-ц, у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, однак, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених у частині четвертій статті 137 ЦПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка зазначає про неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності цим критеріям заявлених витрат. Для визначення суми відшкодування необхідно послуговуватися критеріями реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та необхідності) та розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України).
Відступу від вказаної правової позиції не було.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 зроблено висновок, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд, за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу. У такому випадку суд, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
Отже, при визначенні суми відшкодування витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, слід виходити з реальності цих витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи.
Відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони. Ґрунтуючись на вказаному принципі, при здійсненні дослідження та оцінки наданих сторонами доказів суд враховує, зокрема, пов`язаність витрат на правову допомогу з розглядом справи, обґрунтованість витрат та їхню пропорційність до предмета спору.
Суд враховує, що стороною відповідача не подавалися заяви про суті справи, судові засідання тривали: 20.10.2025- 5 хв, 18.11.2026 – 3 хв, 23.12.2025 – 10 хв, 05.01.2026 – 12 хв, 12.01.2026- 10 хв. Розгляд справи проведений в заочному порядку. Вказана тривалість судових засідань вплинула на зміст та обсяг наданої позивачам правничої допомоги.
Таким чином, беручи до уваги характер правовідносин у цій справі, проаналізував обсяг наданих позивачу послуг, оцінюючи співмірність витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт, взявши до уваги рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду документів, їх значення для спору, з огляду на визначені практикою Європейського суду з прав людини критерії, та, виходячи із засад розумності та справедливості, суд вважає, що заявлена позивачем сума в розмірі 7 000,00 грн є неспівмірною зі складністю справи, виконаними адвокатом роботами (наданими послугами; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, а тому заявлений розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає зменшенню до 4 500,00 грн., що відповідатиме критерію реальності наданих адвокатських послуг, розумності їхнього розміру, конкретним обставинам справи, з урахуванням її складності, необхідних процесуальних дій сторони.
При цьому згідно ст. 141 ЦПК України вказана сума судових витрат підлягає стягненню з усіх відповідачів в рівних частках, тобто з кожного по 1 500,00 грн, оскільки нормами ЦПК України не передбачено покладення судових витрат на одного зі співвідповідачів за вибором позивача. 

На підставі викладеного та керуючись ст. 270, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Ухвалити додаткове рішення в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Богуславської міської ради, Головного управління держгеокадастру у місті Києві та Київській області про визнання частково недійсним рішення Богуславської міської ради від 27.06.2012 року № 416-22-VI та скасування державної реєстрації земельної ділянки, яким вирішити питання про судові витрати.
Стягнути в рівних частках з відповідачів ОСОБА_2 , Богуславської міської ради, Головного управління держгеокадастру у місті Києві та Київській області на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати по сплаті судового збору в загальному розмірі 4 500,00 грн., тобто з кожного по 1 500,00 грн.
Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
На додаткове рішення може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення додаткового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього додаткового рішення.

Головуючий: суддя 	Г. С. Лебединець