ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"09" березня 2026 р. Справа №910/9663/25

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого: Сітайло Л.Г.
суддів: Шапрана В.В. 
Буравльова С.І. 

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (без повідомлення учасників справи) апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "РН-ІФ"
на ухвалу Господарського суду міста Києва від 27.01.2026
у справі №910/9663/25 (суддя Зеленіна Н.І.)
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "РН-ІФ"
до 1) Акціонерного товариства "Українська залізниця"
2) Держави в особі Міністерства розвитку громад та територій України
3) Харківської обласної військової адміністрації
про стягнення 399 535,41 грн
ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст ухвали місцевого господарського суду та мотиви її постановлення
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.01.2026 у справі №910/9663/25 позовну заяву (копію) Товариства з обмеженою відповідальністю "РН-ІФ" до Акціонерного товариства "Українська залізниця", в особі Міністерства розвитку громад та територій України та Харківської обласної військової адміністрації про стягнення з належного відповідача на користь позивача 399 535,14 грн трьох процентів річних, пені та втрат від інфляції повернуто позивачу, на підставі частини 4 статті 174 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).
Ухвала місцевого господарського суду обґрунтована тим, що з огляду на невиконання позивачем вимог ухвали суду від 26.12.2025 щодо усунення недоліків позовної заяви, відповідна заява вважається неподаною і підлягає поверненню особі, що звернулася з позовною заявою.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів
Не погоджуючись з ухвалою місцевого господарського суду, Товариство з обмеженою відповідальністю "РН-ІФ" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 27.01.2026 у справі №910/9663/25 про повернення позовної заяви та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що у цій справі мають місце підстави для скасування ухвали суду першої інстанції від 27.01.2026, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення цієї справи для продовження розгляду, внаслідок неповного з`ясування суд обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
Так, скаржник зазначає, що місцевий господарський суд не мав права приймати до розгляду цю справу після скасування апеляційним судом її попереднього рішення у вигляді ухвали від 13.08.2025 про повернення позивачу позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "РН-ІФ" і направлення справи для її нового розгляду. Дана справа, згідно зі статтею 32 ГПК України, підлягала розподілу та визначенню нового (іншого) суду у складі Господарського суду міста Києва.
На переконання скаржника, ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.12.2025 у справі №910/9663/25 позовну заяву по надуманих причинах штучно залишено без руху, а згодом повторно повернуто позивачу.
Крім того, скаржник просить постановити окрему ухвалу за допущення суддями Господарського суду міста Києва Зеленіною Н.І. та Гумегою О.В. порушень норм процесуального права при здійсненні провадження за розгляду цієї справі.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті
Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.02.2026 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "РН-ІФ" у справі №910/9663/25 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Сітайло Л.Г., судді: Шапран В.В., Буравльов С.І.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.02.2026 апеляційну скаргу залишено без руху та надано строк на усунення її недоліків.
У встановлений строк скаржником усунуто недоліки та надано платіжну квитанцію ID 3653-3454-2477-6919 від 05.02.2026 про сплату судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 3 028,00 грн.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.02.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "РН-ІФ" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 27.01.2026 у справі №910/9663/25. Розгляд апеляційної скарги вирішено здійснювати у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи. Витребувано з Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/9663/25. Сторонам встановлено строк на подання відзиву, заяв, пояснень, клопотань, заперечень до 27.02.2026.
26.02.2026 до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №910/9663/25.

Узагальнені доводи, заперечення та пояснення учасників справи
18.02.2026, через систему "Електронний суд", відповідачем-3 подані письмові пояснення, в яких останній просить ухвалу Господарського суду міста Києва від 27.12.2025 у справі №910/9663/25 залишити без змін, а апеляційну скаргу позивача - без задоволення, оскільки позовна заява правомірно повернута судом першої інстанції. 
26.02.2026, через систему "Електронний суд", позивачем подані додаткові письмові пояснення по суті спору.

Межі розгляду справи судом апеляційної інстанції
За приписами пункту 6 частини 1 статті 255 ГПК України, окремо від рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції про повернення заяви позивачеві.
Згідно з частинами 1, 2 статті 271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.
Апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 8, 9, 12, 18, 31-34 частини 1 статті 255 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Згідно зі статтею 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм процесуального права при ухваленні оскаржуваного судового рішення, встановив таке.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції
Товариство з обмеженою відповідальністю "РН-ІФ" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Акціонерного товариства "Українська залізниця", Держави в особі Міністерства розвитку громад та територій України та Харківської обласної військової адміністрації про стягнення з належного відповідача на користь позивача 399 535,41 грн трьох процентів річних, пені та втрат від інфляції.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.08.2025 позовну заяву залишено без руху та надано строк на усунення її недоліків.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.08.2025 позовну заяву з доданими до неї документами повернуто позивачу.
Постановою Північного апеляційного господарського суду від 12.12.2025 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «РН-ІФ» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 13.08.2025 у справі №910/9663/25 задоволено. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 13.08.2025 у справі №910/9663/25 скасовано. Матеріали справи №910/9663/25 направлено до Господарського суду міста Києва для вирішення питання щодо можливості відкриття провадження у справі.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.12.2025 у справі №910/9663/25 позовну заяву залишено без руху та встановлено строк для усунення її недоліків.
Постановляючи ухвалу про залишення позовної заяви без руху, судом першої інстанції встановлено, що позивач зазначив ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України Харківської обласної військової адміністрації 03530483, який належить Івано-Франківській обласній прокуратурі, а не Харківській обласній військовій адміністрації. Також, суд звернув увагу, що позивачу необхідно надати суду оригінал позовної заяви з додатками.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.01.2026 заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю "РН-ІФ" про відвід судді Зеленіної Н.І. від розгляду справи №910/9663/25 передано для визначення судді в порядку, встановленому частиною 1 статті 32 ГПК України.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.01.2026 відмовлено у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "РН-ІФ" про відвід судді Зеленіної Н.І. від розгляду справи №910/9663/25.
Судом першої інстанції встановлено, що ухвала суду від 26.12.2025 отримана позивачем 26.12.2025. Строк на усунення недоліків позовної заяви з урахуванням дати отримання ухвали суду 26.12.2025 був встановлений до 31.12.2025 включно.
Разом із тим, у строк включно до 31.12.2025, заява про усунення недоліків вказаних в ухвалі від 26.12.2025 до суду не надійшла, у зв`язку з чим суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач не усунув недоліки позовної заяви в строк, встановлений судом.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.01.2026 у справі №910/9663/25 позовну заяву (копію) Товариства з обмеженою відповідальністю "РН-ІФ" повернуто позивачу.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови
Завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави (частина 1 статті 2 ГПК України).
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина 1 статті 14 ГПК України).
За змістом пункту 2 частини 3 статті 162 ГПК України позовна заява повинна містити повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта (для фізичних осіб - громадян України), якщо такі відомості відомі позивачу, вказівку на статус фізичної особи-підприємця (для фізичних осіб-підприємців), відомі номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.12.2025 у справі №910/9663/25 позовну заяву залишено без руху та зазначено, що під час вирішення питання щодо можливості відкриття провадження у справі, судом встановлено, що позивач зазначив ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України Харківської обласної військової адміністрації - 03530483, який належить Івано-Франківській обласній прокуратурі, а не Харківській обласній військовій адміністрації. Також, суд звернув увагу на те, що позивачу необхідно надати суду оригінал позовної заяви з додатками.
Таким чином, фактично єдиною підставою для залишення апеляційної скарги без руху було невірне зазначення позивачем ідентифікаційного коду відповідача-3.
У той же час, з матеріалів справи вбачається, що ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.08.2025 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "РН-ІФ" залишено без руху з підстав не відповідності вимогам пунктів 3, 4 частини 3 статті 162 ГПК України, а саме:
- зазначення в прохальній частині позовної заяви розмір суми 399 535,14 грн, в той час як на титульній частині позовної заяви зазначено суму 399 535,41 грн;
- позивачем визначено трьох відповідачів по справі: Акціонерне товариство "Українська залізниця", Державу в особі Міністерства розвитку громад та територій України, Харківську обласну військову адміністрацію, в той час як позовні вимоги звучать: "стягнути з належного відповідача", не вказуючи з кого саме.
З огляду на невиконання позивачем вимог ухвали суду від 06.08.2025 щодо усунення недоліків позовної заяви, суд першої інстанції ухвалою від 11.08.2025 повернув позовну заяву позивачеві.
При цьому, колегія суддів зауважує, що підстави для залишення апеляційної скарги без руху, а саме невірне зазначення позивачем ідентифікаційного коду відповідача-3, судом першої інстанції встановлено не було.
Слід зазначити, що Північний апеляційний господарський суд, скасовуючи наведену ухвалу від 11.08.2025 та направляючи матеріали справи №910/9663/25 до Господарського суду міста Києва для вирішення питання щодо можливості відкриття провадження у справі, виснував, що місцевий господарський суд, повертаючи позовну заяву, неналежним чином дослідив, що позивачем усунено недоліки, на які вказав суд в ухвалі про залишення позовної заяви без руху, натомість як в оскаржуваній ухвалі про повернення позову без розгляду послався на неусунення позивачем тих недоліків, які не були визначені ухвалою суду від 06.08.2025, а також припустився надмірного формалізму.
Як зазначено в постанові Верховного Суду від 23.10.2023 у справі №910/9714/22 ніхто не може бути протиправно обмежений у праві на доступ до правосуддя, яке охоплює можливість особи ініціювати судовий розгляд та брати безпосередню участь у судовому процесі, або протиправно позбавлений такого права. Відмова суду в прийнятті позовних заяв, скарг, оформлених відповідно до процесуального закону, є порушенням права на судовий захист, яке згідно зі статтею 64 Конституції України не може бути обмежене, навіть в умовах воєнного стану.
З огляду на наведене, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо наявності процесуальних підстав для повернення позовної заяви, на підставі частини 4 статті 174 ГПК України.
Відповідно до статті 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Частиною 1 статті 8 зазначеного Закону передбачено, що ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.
Враховуючи наведене, на переконання колегії суддів, місцевий господарський суд повинен був прийняти позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "РН-ІФ" до розгляду та відкрити провадження у справі. 
У той же час, на переконання колегії суддів, встановлення нових недоліків позовної заяви (невірне зазначення ідентифікаційного коду відповідача-3) є надмірним формалізмом суду та порушує право позивача на доступ до правосуддя.
За таких обставин колегія вважає, що наведені в апеляційній скарзі доводи є суттєвими та дають підстави вважати, що суд першої інстанції діяв не у спосіб, визначений процесуальним законом, та передчасно повернув позивачу позовну заяву з підстав неусунення недоліків позовної заяви.
Разом із тим, помилковими є доводи скаржника, що дана справа, згідно зі статтею 32 ГПК України, підлягала розподілу та визначенню нового (іншого) суду у складі Господарського суду міста Києва.
Відповідно до частини 1 статті 36 ГПК України суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді першої інстанції, не може брати участі в розгляді цієї самої справи в судах апеляційної і касаційної інстанцій, а так само у новому розгляді справи судом першої інстанції після скасування рішення суду або ухвали про закриття провадження в справі.
Частина 1 статті 36 ГПК України (недопустимість повторної участі судді після скасування рішення суду або ухвали про закриття провадження у справі) та стаття 174 ГПК України (повернення позовної заяви) є різними нормами процесу, які жодним чином не пов`язані між собою.
За приписами пункту 2.3.39.2 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 11.11.2024 №39, передача судової справи раніше визначеному судді, судді-доповідачу проводиться щодо судових справ, що надійшли із судів апеляційної або касаційної інстанцій після скасування судових рішень, які перешкоджають подальшому розгляду судової справи (крім ухвал про закриття, припинення провадження), а також судових рішень, які не перешкоджають подальшому розгляду судової справи.
Таким чином, посилання скаржника на статтю 36 ГПК України є безпідставним та не відповідає ані обставинам судового процесу у справі №910/9663/25, ані статті 36 ГПК України, яка не передбачає заборону подальшого розгляду справи господарським судом у складі судді, який повернув позовну заяву і ухвалу якого скасовано апеляційною інстанцією.
Щодо застосування судом пункту 10 статті 246 ГПК України шляхом постановлення окремої ухвали стосовно суддів Господарського суду міста Києва Зеленіної Н.І. та Гумеги О.В., то відповідно до вказаної норми суд вищої інстанції може постановити окрему ухвалу, в разі допущення судом нижчої інстанції порушення норм матеріального або процесуального права, незалежно від того, чи є такі порушення підставою для скасування або зміни судового рішення.
Окрема ухвала суду, у розумінні положень статті 246 ГПК України, є процесуальним засобом необхідного належного реагування (судового впливу) на порушення законності, а також на причини та умови, що цьому сприяли, які виявлені ним саме під час судового розгляду. Тобто за своєю суттю окрема ухвала є формою реагування суду на виявлені порушення вимог законодавства та інструментом для їх усунення шляхом надання відповідних звернень особі/особам, до компетенції та/або обов`язку яких відноситься усунення виявлених порушень.
Постановлення окремої ухвали є правом суду, яке він може реалізувати у випадку виявлення при вирішенні спору по суті порушення певним органом чи особою вимог законодавства (аналогічний висновок міститься у пункті 47 постанови Великої Палати Верховного Суду від 13.11.2019 у справі №171/2124/18, у пункті 72 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.05.2018 у справі №521/18287/15-ц, постанові Верховного Суду від 26.10.2022 у справі №906/344/21).
Суд не постановляє окремих ухвал за клопотаннями сторін (аналогічний висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 01.02.2022 у справі №750/3192/14 та в ухвалі Верховного Суду від 27.05.2024 у справі №917/65/23).
Суд апеляційної інстанції, з огляду на положення статті 246 ГПК України, не вбачає підстав для постановлення окремої ухвали відносно судді Господарського суду міста Києва Зеленіної Н.І. та Гумеги О.В. керуючись своїми дискреційними повноваженнями.
Згідно з частиною 4 статті 11 ГПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча, пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною, залежно від характеру рішення.
При ухваленні даної постанови судом апеляційної інстанції надані вичерпні відповіді на доводи апелянта, з посиланням на норми права, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги
Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
За змістом статті 280 ГПК України підставами для скасування ухвали, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є, зокрема, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
Згідно з частиною 3 статті 271 ГПК України у випадку скасування судом апеляційної інстанції ухвали про повернення позовної заяви справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана ухвала Господарського суду міста Києва від 27.01.2026 у справі №910/9663/25 є такою, що постановлена з неповним дотриманням норм процесуального права, а відтак, підлягає скасуванню з направленням даної справи до суду першої інстанції для вирішення питання щодо відкриття провадження у справі. 

Судові витрати
У зв`язку зі скасуванням ухвали місцевого господарського суду з передачею справи на розгляд до суду першої інстанції, розподіл сум судового збору повинен бути здійснений судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи, згідно з загальними правилами статті 129 ГПК України.

Керуючись статтями 129, 269, 270, 271, 275, 280, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "РН-ІФ" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 27.01.2026 у справі №910/9663/25 задовольнити.
2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 27.01.2026 у справі №910/9663/25 скасувати.
3. Справу №910/9663/25 передати на розгляд до Господарського суду міста Києва на стадію вирішення питання про відкриття провадження у справі.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у господарських справах в порядку і строки, визначені в статтях 287-289 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Л.Г. Сітайло 

Судді В.В. Шапран

С.І. Буравльов