ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
12 березня 2026 року справа №200/5492/25 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Сіваченка І.В., суддів: Блохіна А.А., Гаврищук Т.Г., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 15 вересня 2025 року (повне судове рішення складено 15 вересня 2025 року) у справі № 200/5492/25 (суддя в І інстанції Голубова Л.Б.) за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною бездіяльності, стягнення сум та зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі – відповідач-1), військової частини НОМЕР_2 (далі – відповідач-2), військової частини НОМЕР_1 (далі – відповідач-3) з вимогами про:
- визнання протиправною бездіяльності ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо нарахування та виплати грошового забезпечення та інших додаткових виплат за період з 04.08.2021 по 19.05.2022 із застосуванням розрахункової величини при розрахунку посадового окладу та окладу за військовим званням – прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року;
- стягнення з ІНФОРМАЦІЯ_1 недоотриманої частини грошового забезпечення та інших додаткових виплат в розмірі 42 641,06 гривень за період з 04.08.2021 по 19.05.2022, які мали розраховуватися із застосуванням розрахункової величини при розрахунку посадового окладу та окладу за військовим званням – прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року;
- визнання протиправною бездіяльності військової частини НОМЕР_2 щодо нарахування та виплати грошового забезпечення та інших додаткових виплат за період з 21.05.2022 по 27.12.2022 із застосуванням розрахункової величини при розрахунку посадового окладу та окладу за військовим званням – прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року;
- стягнення з військової частини НОМЕР_2 недоотриманої частини грошового забезпечення та інших додаткових виплат в розмірі 43 364,11 гривень за період з 21.05.2022 по 27.12.2022, які мали розраховуватися із застосуванням розрахункової величини при розрахунку посадового окладу та окладу за військовим званням – прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року;
- визнання протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати грошового забезпечення та інших додаткових виплат за період з 05.01.2023 по 19.05.2023 із застосуванням розрахункової величини при розрахунку посадового окладу та окладу за військовим званням – прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року;
- зобов`язання військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити недоотриману частину грошового забезпечення та інших додаткових виплат за період з 05.01.2023 по 19.05.2023, які мали розраховуватися із застосуванням розрахункової величини при розрахунку посадового окладу та окладу за військовим званням – прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року.
Заявлені вимоги позивач обґрунтовував тим, що з 03.12.2016 по 24.03.2019, з 11.07.2019 по 12.12.2019, з 04.08.2021 по 19.05.2022 проходив військову службу на посадах ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 21.05.2022 по 27.12.2022 позивач проходив військову службу на посадах військової частини НОМЕР_2 , а з 05.01.2023 по 16.01.2024 - на посадах військової частини НОМЕР_1 .
На думку позивача, відповідачі йому невірно нараховували та виплачували грошове забезпечення – без врахування прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01 січня відповідного року (01.01.2021, 01.01.2022, 01.01.2023). Натомість, застосовано 1762 гривень для обрахунку розміру посадового окладу та окладу за військовим званням, чим зменшено позивачу належне йому грошове забезпечення.
Позивач через представника звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 та військових частин з запитами щодо здійснення перерахунку грошового забезпечення та грошової допомоги на оздоровлення при наданні щорічної основної відпустки за 2021-2023 рок, проте отримав відповіді від відповідача-1 та відповідача-2, якими вони визнали, що не проводили своєчасно нарахування та виплату грошового забезпечення із застосуванням для розрахунку посадового окладу, окладу за військовим званням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, а також надав архівну відомість грошового забезпечення позивача, а відповідач-3 відповіді на запит не надав.
З зазначених підстав позивач звернувся до суду з даним позовом.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 15 вересня 2025 року позов задоволено.
Визнано протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошового забезпечення та інших додаткових виплат за період з 04.08.2021 по 19.05.2022 із застосуванням розрахункової величини при розрахунку посадового окладу та окладу за військовим званням – прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року.
Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 грошового забезпечення та інших додаткових виплат за період з 04.08.2021 по 19.05.2022 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 704 від 30 серпня 2017 року «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», із врахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановленого на 01.01.2021, 01.01.2022 для обчислення посадового окладу та окладу за військовим званням із урахуванням раніше виплачених сум.
Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошового забезпечення та інших додаткових виплат за період з 21.05.2022 по 27.12.2022 із застосуванням розрахункової величини при розрахунку посадового окладу та окладу за військовим званням – прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року.
Зобов`язано військову частину НОМЕР_2 здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 грошового забезпечення та інших додаткових виплат за період з 21.05.2022 по 27.12.2022 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 704 від 30 серпня 2017 року «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», із врахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановленого на 01.01.2022 для обчислення посадового окладу та окладу за військовим званням із урахуванням раніше виплачених сум.
Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошового забезпечення та інших додаткових виплат за період з 05.01.2023 по 19.05.2023 із застосуванням розрахункової величини при розрахунку посадового окладу та окладу за військовим званням – прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року.
Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 грошового забезпечення та інших додаткових виплат за період з 05.01.2023 по 19.05.2023 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 704 від 30 серпня 2017 року «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», із врахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановленого на 01.01.2023 для обчислення посадового окладу та окладу за військовим званням із урахуванням раніше виплачених сум.

Не погодившись з таким судовим рішенням, відповідач-3 подав апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що Позивач був зарахований до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 з 11.01.2023 та з цього дня зарахований на всі види забезпечення (у тому числі і грошового), що підтверджується витягом із наказу (по стройовій частині) від 11.01.2023 № 11 доданого Відповідачем-3 до відзиву на позовну заяву. У зв`язку з цим, здійснити перерахунок грошового забезпечення з 05.01.2023 по 10.01.2023 військовою частиною НОМЕР_1 не вбачається за можливе, оскільки у зазначений період Позивач перебував у списках особового складу іншої військової частини ( НОМЕР_3 ), у якій і отримував грошове забезпечення.
З 15.01.2024 Позивача виключено зі списків особового складу, всіх видів забезпечення військової частини НОМЕР_1 та направлено для подальшого проходження військової служби до управління по роботі зі зверненнями громадян та доступу до публічної інформації Міністерства оборони України, що підтверджується витягом із наказу командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 15.01.2024 №15. 
24.07.2025 Позивач звернувся з адміністративним позовом, зокрема до військової частини НОМЕР_1 , оскаржуючи розмір нарахованого та виплаченого грошового забезпечення у період з 05.01.2023 по 19.05.2023. 
Таким чином: з моменту виключення Позивача зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та до моменту звернення до суду – минув 1 рік та 6 місяців; з моменту нарахування та виплати Позивачу грошового забезпечення у травні 2023 року (останній платіж, з розміром якого не погоджується Позивач) – минуло 2 роки та 3 місяці; з моменту встановлення Позивачу посадового окладу у розмірі 5 360 грн. (з яким не погоджується Позивач) – минуло 2 роки та 6 місяців. Очевидно, що отримуючи грошове забезпечення Позивачу було відомо про його розмір. Також, Позивачу було відомо й про складові частини грошового забезпечення, зокрема про розмір посадового окладу, який був визначений у наказі (по стройовій частині), яким Позивача зараховано до списків особового складу з 11.01.2023. Крім того, при проходженні служби у військовій частині НОМЕР_1 Позивачем неодноразово готувались проєкти рапортів про прийняття посади, тимчасове виконання обов`язків за посадою тощо, у яких зазначався розмір посадового окладу за посадою (копії рапортів додавались до позовної заяви). Також, Позивач проходив службу у наказовому відділі адміністративного управління військової частини НОМЕР_1 , тобто був відповідальною особою за підготовку проєктів наказів, у тому числі тих, які визначали розміри посадових окладів військовослужбовцям. Тобто, на момент виплати грошового забезпечення у січні-травні 2023 року Позивач достеменно знав про розмір грошового забезпечення та посадового окладу (як його складової частини). 
Підсумовуючи вищенаведене, Позивачем пропущені строки на звернення до адміністративного суду на понад два роки. Під час проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 та отримуючи грошове забезпечення, Позивач достеменно знав про його розмір (включно з розміром складових частин, зокрема посадового окладу). Обставини, що унеможливили своєчасне звернення до адміністративного суду – відсутні, що вказує на наявність підстав для залишення позовної заяви без розгляду відповідно до вимог 123 КАС України. Проте, суд першої інстанції взагалі не надав оцінку зазначеним обставинам, доводам викладеним у відзиві з цього питання та залишив без вирішення питання щодо пропущення Позивачем строку звернення до адміністративного суду. Таким чином, наявні усі підстави для скасування рішення повністю з залишенням позовної заяви без розгляду, відповідно до вимог статті 319 Кодексу адміністративного судочинства України. 
Пунктом 4 Постанови № 704, у редакції Постанови Кабінету Міністрів України «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» від 21 лютого 2018 р. № 103, яка набрала чинності 24 лютого 2018 року (далі – Постанова № 103) установлено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14. При цьому, зміни до додатків 1, 12, 13 і 14 Постанови № 704 не вносилися.
Просив скасувати рішення Донецького окружного адміністративного суду від 15.09.2025 у справі № 200/5492/25 повністю та залишити позовну заяву ОСОБА_1 без розгляду. У разі визнання причин пропуску Позивачем строку звернення до адміністративного суду поважними, скасувати рішення Донецького окружного адміністративного суду від 15.09.2025 у справі № 200/5492/25 повністю та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Інші відповідачі також подавали апеляційні скарги, проте ухвалами Першого апеляційного адміністративного суду вони були повернуті апелянтам.

Апеляційний розгляд здійснено в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, задовольнити частково, з таких підстав.

ОСОБА_1 є громадянином України, про що свідчить паспорт серії НОМЕР_4 .
Позивач проходив військову службу з 03.12.2016 по 24.03.2019, з 11.07.2019 по 12.12.2019, з 04.08.2021 по 19.05.2022 проходив військову службу на посадах ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 21.05.2022 по 27.12.2022 позивач проходив військову службу на посадах військової частини НОМЕР_2 , з 05.01.2023 по 16.01.2024 позивач проходив військову службу на посадах військової частини НОМЕР_1 , що підтверджено довідкою б/д та б/н про проходження військової служби управління по роботі зі зверненнями громадян та доступу до публічної інформації Міністерства оборони України, де в дійсний час проходить службу позивач.
Представником позивача на адресу відповідача-1 було направлено адвокатський запит №АЗ/05/2025-07 від 06.05.2025 з вимогою повідомити, чи проводився у період з 04.08.2021 по 14.05.2025 розрахунок та виплата грошового позивача із використанням для розрахунку посадового окладу та окладу за військовим званням прожиткового мінімуму станом на 01 січня календарного року, оскільки з 29.01.2020 постановою Шостого апеляційного адміністративного суду у справі №826/6453/18 від 29.01.2020 було фактично відновлено юридичну дію п. 4 Постанови КМУ 704 у первісній редакції, де передбачалось, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, та така норма мала діяти до вступу в законну силу Постанови КМУ 481 від 12.05.2023.
Відповідач-1 листом №09/02/826 від 23.05.2025 визнав, що не проводив своєчасно нарахування та виплату грошового забезпечення із застосуванням для розрахунку посадового окладу, окладу за військовим званням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, надавши архівну відомість грошового забезпечення позивача.
Крім того, на адресу відповідача-2 було надіслано адвокатський запит №АЗ/05/2025-08 від 06.05.2025 з аналогічною вимого, проте щодо періоду з 14.05.2022 по 21.12.2022.
Відповідач-2 листом від 15.05.2025 №205/350 також підтвердив, що не проводив своєчасного нарахування та виплату грошового забезпечення із застосуванням для розрахунку посадового окладу, окладу за військовим званням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року.
Аналогічний адвокатський запит №АЗ/05/2025-09 від 06.05.2025 було спрямовано на адресу відповідача-3 щодо періоду проходження служби з 05.01.2023 по 19.05.2023.
Зазначений запит згідно з Реєстру відправлень АТ «Укрпошта» лист з адвокатським запитом за номером відправлення 0820500794140 було отримано відповідачем-3 15.05.2025, проте, станом на день звернення з позовною заявою відповіді на вказаний адвокатський запит не надано.
Таким чином, позивач вважає, що при встановленні розміру посадового окладу та окладу за військовим званням в період 2021-2023 років відповідачами мав бути застосований прожитковий мінімум для працездатних осіб встановлений законом станом на 01.01.2021, 01.01.2022, 01.01.2023.
Перевіряючи правомірність дій відповідачів щодо нездійснення перерахунку розміру грошового забезпечення з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2021, 01.01.2022, 01.01.2023, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 постанови Кабінету Міністрів України №704 від 30 серпня 2017 року «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», суд виходить з такого.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, єдина система їх соціального та правового захисту, гарантії військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній та політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни визначені та врегульовані Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-XII (далі - Закон №2011-XII).
Відповідно до частин другої - четвертої статті 9 Закону № 2011-XII до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.
Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
30.08.2017 Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі - Постанова № 704), якою затверджено тарифні сітки розрядів і коефіцієнтів посадових окладів, схеми тарифних розрядів, тарифних коефіцієнтів, додаткові види грошового забезпечення, розміри надбавки за вислугу років.
Згідно з пунктом 10 постанови Кабінету Міністрів України № 704 (у первинній редакції від 30.08.2017), ця постанова набирає чинності 01 січня 2018 року.
Пунктом 4 Постанови № 704 було установлено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.
Також, додатки 1, 12, 13, 14 до Постанови № 704 містять примітки, відповідно до яких, зокрема, посадові оклади за розрядами тарифної сітки визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт.
Таким чином, Кабінетом Міністрів України було запроваджено дві розрахункові величини обчислення окладу за посадою та окладу за військовим званням, а саме: 1) розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року; 2) 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року.
21.02.2018 Кабінетом Міністрів України було прийнято постанову № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» (далі - Постанова № 103), яка набрала чинності 24.02.2018.
Пунктом 6 Постанови № 103 були внесені зміни до ряду постанов Кабінету Міністрів України, в тому числі до Постанови № 704 були внесені чергові зміни в частині календарної дати набуття чинності і строк початку дії цього нормативного акту було перенесено на 01.03.2018.
Крім цьому, пунктом 6 Постанови № 103 внесено зміни до пункту 4 Постанови № 704, який викладено в наступній редакції:
«Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14».
При цьому, суд зауважує, що зміни до додатків 1, 12, 13 і 14 до Постанови № 704 не вносилися.
Отже, згідно із пунктом 4 Постанови № 704 (в редакції Постанови № 103) розрахунковою величиною для визначення розмірів посадових окладів та окладів за військовим званням, як складових грошового забезпечення військовослужбовців, що проходять військову службу, для складання довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії за відповідною посадою, є розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, визначений законом на 01.01.2018, тоді як згідно з примітками до вказаних додатків розрахунковою величиною визначено відсотковий показник від розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року.
Водночас, постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 у справі № 826/6453/18 визнано протиправним та скасовано пункт 6 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб».
Відтак, зміни до пункту 4 Постанови №704, внесені пунктом 6 Постанови № 103, з 29.01.2020 не підлягають застосуванню.
За таких обставин, з 29.01.2020 відновлена юридична дія пункту 4 постанови КМУ № 704 у первісній редакції, що передбачає визначення розмірів посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1,12,13,14.
Тобто, з 29.01.2020 відновлена дія пункту 4 постанови КМУ № 704 у редакції, яка запроваджувала у якості однієї із величин алгоритму розрахунку показника окладу за посадою - мінімальний розмір заробітної плати.
Разом з тим, визнання Шостим апеляційним адміністративним судом протиправним та скасування пункту 6 Постанови № 103 не впливає на застосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат.
01.01.2017 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 № 1774-VIII, пунктом 3 розділу ІІ якого встановлено, що мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат. До внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується у розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року, починаючи з 1 січня 2017 року.
Суд звертає увагу, що під час розв`язання правової колізії між нормами пункту 3 розділу ІІ Закону № 1774-VІІІ та пункту 4 Постанови № 704, у редакції до внесення змін Постановою №103, та приміток до додатків 1, 12, 13, 14 Постанови № 704, перевагу належить віддати положенням закону, як акту права вищої юридичної сили.
Оскільки норма пункту 3 розділу ІІ Закону України від 06.12.2016 № 1774-VІІІ не втратила чинності і за юридичною силою є вищою за положення пункту 4 Постанови № 704, у редакції до внесення змін Постановою № 103, а також додатків 1, 12, 13, 14 Постанови № 704, суд приходить до висновку, що обчислення розмірів посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу не проводиться із використанням величини мінімальної заробітної плати.
Таким чином, відповідно до пункту 4 Постанови № 704, починаючи з 29.01.2020, розрахунковою величиною для визначення розмірів посадових окладів та окладів за спеціальним (військовим) званням, як складових грошового забезпечення військовослужбовців, що проходять військову службу, є розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, визначений законом на 01 січня календарного року.
Прожитковий мінімум щороку затверджується Верховною Радою України в законі про Державний бюджет України на відповідний рік.
Прожитковий мінімум для працездатних осіб:
- станом на 01 січня 2018 року встановлений в розмірі 1762,00 грн. (стаття 7 Закону України від 07.12.2017 № 2246-VIII «Про Державний бюджет України на 2018 рік»);
- станом на 01 січня 2020 року встановлений в розмірі 2102,00 грн. (стаття 7 Закону України від 14.11.2019 р. № 294-IX «Про Державний бюджет України на 2020 рік»);
- станом на 01 січня 2021 року встановлений в розмірі 2270,00 грн. (стаття 7 Закону України від 15.12.2020 № 1082-IX «Про Державний бюджет України на 2021 рік»);
- станом на 01 січня 2022 року встановлений в розмірі 2481,00 грн. (стаття 7 Закону України від 02.12.2021 № 1928-IX «Про Державний бюджет України на 2022 рік») ;
- станом на 01 січня 2023 року встановлений в розмірі 2684,00 грн. (стаття 7 Закону України від 03.11.2022 № 2710-IX «Про Державний бюджет України на 2023 рік»).
Отже, прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений Законом № 2246-VIII на 01.01.2018 є меншим, ніж прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений, зокрема Законом № 2710-IX на 01.01.2023.
За таких обставин, суд зазначає, через зростання прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, зокрема, згідно із Законами № 294-IX, № 1082-IX, № 1928-IX, № 2710-IX у осіб з числа військовослужбовців виникло право на перерахунок грошового забезпечення з урахуванням оновлених даних про розмір посадового окладу та окладу за військовим (спеціальним) званням, які визначаються шляхом застосування пункту 4 постанови № 704 із використанням для їх визначення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (через його збільшення на відповідний рік).
Відповідного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 02.08.2022 у справі № 440/6017/21 (адміністративне провадження № К/9901/43174/21).
Таким чином, розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та деяких інших осіб розраховані виходячи з розміру 1762 гривні, що є значно меншою величиною порівняно, зокрема станом на 01.01.2023 (2684,00 гривень).
12.05.2023 Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 481 «Про скасування підпункту 1 пункту 3 змін, що вносяться до постанов Кабінету Міністрів України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103, та внесення зміни до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704» (Постанова № 481), пунктом 2 якої внесено зміни до пункту 4 Постанови № 704, виклавши абзац перший в такій редакції: « 4. Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та деяких інших осіб розраховуються виходячи з розміру 1762 гривні та визначаються шляхом множення на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14».
Пунктом 3 Постанови № 481 установлено, що видатки, пов`язані з виконанням пункту 2 цієї постанови, здійснюються в межах асигнувань на грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та деяких інших осіб, передбачених у державному бюджеті на відповідний рік для утримання відповідних державних органів.
Отже, тільки з дня набрання чинності Постановою № 481 (20.05.2023) Кабінетом Міністрів України замість розрахункової величини «прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений законом на 1 січня календарного року» запроваджено сталу розрахункову величину для посадового окладу та окладу за військове звання 1762 грн.
Водночас, доводи відповідачів про те, що не відбулось збільшення розмірів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, а відтак про відсутність підстав для проведення перерахунку грошового забезпечення, безпідставні та не враховуються судом.

Щодо заяви відповідачів про залишення позову без розгляду через порушення строку звернення до суду, суд зазначає, що суд зазначає, що позивач безперервно з 2021 по 2023 рік проходив військову службу, у тому числі з 24.02.2022 у особливий період, а також ними не надано до матеріалів справи жодних доказів ознайомлення позивача при звільненні з детальним розрахунком виплаченого грошового забезпечення в частині застосування прожиткового мінімуму при розрахунку грошового забезпечення.
Також суд ураховує, що позивач продовжує військову службу.
Рішенням Конституційного Суду України від 11 грудня 2025 року у справі № 1-7/2024(337/24) визнано такою, що не відповідає Конституції України (є неконституційною), частину першу статті 233 Кодексу законів про працю України в частині встановлення тримісячного строку для звернення працівника до суду про стягнення заробітної плати та інших належних працівникові виплат. 
Таким чином, строк звернення до суду з цим позовом не порушено.

З огляду на викладене, право позивача на обрахунок грошового забезпечення, виходячи з розміру посадового окладу та окладу за спеціальним (військовим) званням, як складових грошового забезпечення, із застосуванням показника прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року у 2023 році, зокрема по 19 травня 2023 року, є беззаперечним, оскільки обумовлене підвищенням прожиткового мінімуму та, відповідно, збільшенням розміру грошового забезпечення на підставі пункту 4 постанови КМУ №704.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків місцевого суду.
Однак, оскаржуваним рішенням зобов`язано військову частину НОМЕР_1 перерахувати грошове забезпечення Позивачу за період, у який він не проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 . 
Позивач був зарахований до списків особового складу військової частин НОМЕР_1 з 11.01.2023 та з цього дня зарахований на всі види забезпечення (у тому числі і грошового), що підтверджується витягом із наказу (по стройовій частині) від 11.01.2023 № 11 доданого Відповідачем-3 до відзиву на позовну заяву. 
У зв`язку з цим, здійснити перерахунок грошового забезпечення з 05.01.2023 по 10.01.2023 військовою частиною НОМЕР_1 не вбачається за можливе, оскільки у зазначений період Позивач перебував у списках особового складу іншої військової частини ( НОМЕР_3 ), у якій і отримував грошове забезпечення. 
Відповідно до пункту 8 розділу І Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260, грошове забезпечення виплачується за місцем перебування військовослужбовців на грошовому забезпеченні на підставі наказу командира (начальника, керівника) (далі - командир). 
Відповідно до пункту 1 розділу X Наказу Міністерства оборони України від 15.09.2022 №280 «Про затвердження інструкції з організації обліку особового складу в системі Міністерства оборони України» (далі – Наказ № 280) накази по особовому складу є основними документами, які встановлюють, змінюють або припиняють правові відносини всіх військовослужбовців (крім осіб, які проходять базову військову службу). 
При цьому, відповідно до пункту 30 розділу ІІ Наказу № 280 здача справ і посади, зарахування особового складу до списків військової частини і виключення зі списків військової частини здійснюється виключно на підставі наказів по стройовій частині. 
Таким чином, з 05.01.2023 по 10.01.2023 (до здачі справ і посади, виключення із всіх видів забезпечення) Позивач перебував на усіх видах забезпечення (у тому числі і на грошовому забезпеченні) за попереднім місцем проходження військової служби – у військовій частині НОМЕР_3 . 
Перерахунок грошового забезпечення Позивачу за період, у який він до списків військової частини НОМЕР_1 включений не був, на грошовому забезпеченні не перебував – не вбачається за можливе. 
У зв`язку з цим, висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, що є підставою для його зміни відповідно до статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України.
Відповідно до положень ч.1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового судового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.
В іншій частині рішення місцевого суду іншими учасниками справи не оскаржено, тому апеляційному перегляду не підлягає і має бути залишено без змін.
Підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись статтями 250, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 – задовольнити частково.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 15 вересня 2025 року у справі № 200/5492/25 – змінити, внаслідок чого в абзацах шостому та сьомому його резолютивної частини дату «05.01.2023» замінити датою «11.01.2023».
В іншій частині рішення Донецького окружного адміністративного суду від 15 вересня 2025 року у справі № 200/5492/25 – залишити без змін.
Повне судове рішення – 12 березня 2026 року.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів І. В. Сіваченко

А. А. Блохін

Т. Г. Гаврищук