справа № 208/1218/26
провадження № 3/208/746/26

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2026 р. м. Кам`янське

Суддя Заводського районного суду міста Кам`янського Гречана В.Г., розглянувши адміністративний матеріал про адміністративне правопорушення відносно:
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , НОМЕР_1 , громадянки України, працює не офіційно продавцем у кіоску без нахви у м. Кам`янське по вул. Айвазовського, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше до адміністративної відповідальності не притягалась,
за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.156 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД № 640157 від 15.10.2025 року, -
ВСТАНОВИВ:
02.03.2026 року в провадження Заводського районного суду міста Кам`янського надійшов матеріал про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.156 КУпАП.
З протоколу про адміністративне правопорушення серія ВАД № 869713 від 20.01.2026 року слідує, що 20.01.2026 року гр. ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді реалізатора в кіоску без назви в м. Кам`янське по вул. Айвазовського, здійснювала торгівлю тютюнових виробів та продала пачку цигарок «DESERT» без марки акцизного податку, ціною 70,00 грн. за пачку, чим порушила вимоги ст. 226 ПК України, ст.55 ГК України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.156 КУпАП.
18.03.2056 року представником ОСОБА_2 – адвокатом Переверзевим Іваном Вікторовичем подано до суду клопотання про закриття провадження у справі.
В обґрунтування свого клопотання зазначає, що притягнення особи до адміністративної відповідальності можливо лише за умови наявності в її діях складу адміністративного правопорушення.
Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 156 КУпАП полягає у роздрібній торгівлі тютюновими виробами без марок акцизного податку, тобто торгівля означеними виробами суб`єктами, які відповідно до вимог законодавства не мають права на здійснення такої торгівлі.
Диспозиція норми ч.1 ст. 156 КУпАП є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових чи підзаконних актів, які передбачають конкретні правила торгівлі тютюновими виробами, в даному випадку визначених Законом України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», тому в протоколі про адміністративне правопорушення слід вказати, яким саме нормативним актом передбачено ліцензування даного виду товару, та які правила торгівлі тютюнових виробів було порушено, з посиланням на конкретні норми законодавства, порушення яких передбачає відповідальність за ч.1 ст. 156 КУпАП.
Однак в протоколі відсутнє посилання на конкретну норму Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового , коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах та пального», яку порушила ОСОБА_1 .
В той же час особа, яка склала протокол зазначила про те, що своїми діями ОСОБА_1 порушила вимоги ст. 226 Податкового Кодексу. Однак вказана стаття не регулює продаж тютюнових виробів, а встановлює правила виготовлення, зберігання, продаж самих марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв, тютюнових виробів. З чого слідує, що вказана стаття не має жодного відношення до регулювання роздрібного продажу тютюнових виробів, а тому не може бути використана в якості норм Закону, яку порушила особа, що здійснює таку роздрібну торгівлю.
Тобто ст. 226 Податкового Кодексу не має ніякого відношення до регулювання роздрібного продажу тютюнових виробів, атому не може бути використана в якості норм Закону, яку порушила особа, що здійснює таку роздрібну реалізацію.
Окрім того, в самому протоколі вказано, що ОСОБА_1 порушила приписи ст. 55 Господарського кодексу України, проте Господарський кодекс України втратив чинність у серпні 2025 року. 
Таким чином, слідує, що суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 156 КУпАП може бути лише суб`єкт господарювання.
Із викладеного слідує, що до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 156 КУпАП можливо притягнути особу, яка є суб`єктом господарської діяльності, тобто є специфічним суб`єктом який наділений законом спеціальними, властивими йому ознаками.
Проте, матеріали справи не містять інформації про те, що ОСОБА_1 у встановленому законом порядку зареєстрована як суб`єкт господарської діяльності, тобто є фізичною особою підприємцем, як відсутні й документальні відомості про те, що вона має ліцензію на здійснення продажу тютюнових виробів. Будь-яких дозвільних документів на ведення ОСОБА_1 підприємницької діяльності, зокрема щодо роздрібної торгівлі тютюновими виробами, матеріали справи не містять.
Тобто, саме відносно особи, яка є суб`єктом господарювання та має відповідну ліцензію, у якої працює ОСОБА_1 мали скласти протокол про адміністративне правопорушення за реалізацію тютюнових виробів без марок акцизного податку, а не відносно продавця, яка є лише найманим працівником.
Що ж стосується працівників об`єктів торгівлі, то для цієї категорії передбачена відповідальність за ч.2 ст. 156 КУпАП.
Окрім того, в порушення вимог ст. 251 КУпАП з наявних матеріалів справи вбачається, що будь-яких доказів, які б вказували на факт реалізації ОСОБА_1 тютюнових виробів - немає.
До протоколу про адміністративне правопорушення працівниками поліції не долучено жодного доказу вчинення правопорушення.
Також до матеріалів справи не долучений основний доказ, який би міг бути використаний для доведення факту здійснення реалізації тютюнових виробів, а саме касовий чек, або Z-звіт.
Окрім того, не зафіксовано факт продажу та отримання грошей за товар, фіксація обставин вчинення правопорушення за допомогою фото чи відеозапису не здійснювалася.
Отже, матеріали справи не містять жодних належних та допустимих доказів на підтвердження факту реалізації ОСОБА_1 підакцизного товару.
Враховуючи вищевикладене, просить справу розглядати за його відсутності та відсутності ОСОБА_1 і закрити справу у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши докази та доводи сторін, оцінивши їх за внутрішнім переконанням в сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд приходить до наступних висновків. 
Згідно зі ст.129 Конституції України розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в надані ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.
Виходячи зі змісту ст.7, 254, 279 КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється щодо правопорушника та в межах протоколу про адміністративне правопорушення, який є єдиною підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності.
У відповідності статті 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.
Обов`язок щодо належного складання протоколу про адміністративне правопорушення, який в порядку ст.251 КУпАП є одним з доказів в справі про адміністративне правопорушення, та надання доказів на підтвердження викладених в протоколі відомостей, покладається на особу, яка має право складати відповідний протокол та не може бути перекладено на суд.
Згідно з ч.2 ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Відповідно до положень ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Відповідно до положень ст.ст.10,11 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.
Статтею 245 КУпАП України передбачено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
За змістом ст.251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновків експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи записів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Як зазначено в статті 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ретельно дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суддя дійшла такого висновку.
Згідно вимог ст.ст.245, 252, 280, 283 КУпАП України при розгляді справи про адміністративні правопорушення забезпечується всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи, підлягають для з`ясування питання про те, чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа в його вчинені, рішення приймається на підставі доказів долучених у суді і оцінених суддею за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженню всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
Так, до протоколу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 надані такі докази:
- письмові пояснення ОСОБА_1 написані власноручно;
- пояснення понятої ОСОБА_3 
- фото-таблиця;
- квитанція про отримання на зберігання речових доказів.
Інших доказів на підтвердження обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, суду не надано.
Дослідивши наявні матеріали справи, судом не встановлений факт вчинення ОСОБА_1 інкримінованого їй адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.156 КУпАП, оскільки жодних доказів, які б вказували на те, що остання здійснювала роздрібну або оптову торгівлю тютюновими виробами.
Так, до протоколу про адміністративне правопорушення не долучено письмових пояснень другого понятого, свідків та особи, якій гр. ОСОБА_1 продала тютюнові вироби марки «DESERT» протокол огляду та вилучення відсутній, відео фіксація правопорушення не проводилась. До матеріалів справи додано лише фото поліцейського біля кіоску та фото цигарок, що не є підтвердженням факту реалізації ОСОБА_1 цигарок без марок акцизного податку
Судом також прийнято до уваги, що диспозиція ч.1 ст.156 КУпАП передбачає конфіскацію предметів торгівлі та виручки, одержаної від продажу предметів торгівлі, але матеріали справи не містять доказів того, що виручка, яка була отримана від реалізації тютюнових виробів оглядалась та вилучалась.
Суд звертає увагу на те, що ст.156 КУпАП є бланкетною нормою, і при кваліфікації дій правопорушника за цією статтею необхідно зазначати, яка саме норма Закону порушена. В протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАД № 869713 від 20.01.2026 року є посилання на порушення ст.226 Податкового кодексу, проте вказана стаття має 16 пунктів, та який саме пункт було порушено в протоколі не конкретизовано. В протоколі також відсутнє посилання на ЗУ «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального».
Окрім того, в протоколу також є посилання на норми ст. 55 Господарського кодексу України, який втратив чинність в серпні 2025 року.
Частиною1 статті 156 КУпАП передбачена відповідальність за роздрібну або оптову торгівлю алкогольними напоями чи тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, без марок акцизного податку чи з підробленими марками цього податку.
Таким чином, для наявності складу вказаного правопорушення необхідним є доведення як факту торгівлі так і факту того, що предметом торгівлі були або алкогольні, слабоалкогольні напої, або тютюнові вироби, а також те, що торгівля здійснювалась без наявності ліцензії.
Проте, на думку суду, на підтвердження таких фактів у справі достатніх доказів немає.
Окрім того суб`єктом відповідальності за частиною 1 статті 156 Кодексу України про адміністративні правопорушення (КУпАП) є суб`єкт господарювання.
Під час огляду матеріалів справи встановлено, що події за участі ОСОБА_4 відбувались на території кіоску без назви, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , однак, до матеріалів справи не було долучено доказів того, що ОСОБА_1 є зареєстрованою як суб`єкт господарювання, який самостійно здійснює господарську діяльність або зареєстрована відповідно до закону як підприємець, тобто відомостей які б свідчили, що ОСОБА_1 є суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.156 КУпАП, що, на думку суду виключає в її діях наявність складу інкримінованого адміністративного правопорушення.
Разом з тим, в матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження факту здійснення ОСОБА_1 роздрібної торгівлі тютюновими виробами, без марок акцизного податку, а також факту отримання грошей (виручки) за здійснення реалізації цих виробів, не зафіксовано і самого факту реалізації вказаних товарів, не отримано чеків з РРО про таку реалізацію, а грошові кошти, отримані ОСОБА_1 за можливу реалізацію тютюнових виробів, в матеріалах справи відсутні і під час складання протоколу не вилучалися.
Відповідно до рішень Європейського суду з прав людини («Малофеєв проти Росії» та «Карелін проти Росії») у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу. У такому випадку справа про адміністративне правопорушення має бути закрита у зв`язку з відсутністю складу правопорушення.
Вищевикладене свідчить про те, що органом уповноваженим на складання протоколу, не дотримано відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.
Аналізуючи вказані докази суд враховує висновки Європейського суду з прав людини, викладені зокрема в рішенні від 09.09.2011 року у справі «Лучанінова проти України», від 15.05.2018 року у справі «Надточій проти України», який неодноразово зазначав, що до провадження в справах про адміністративні правопорушення застосовується кримінальний аспект та відповідні гарантії ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема згідно яких кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.
Суддя не вправі самостійно вносити доповнення, зміни у протоколи про адміністративні правопорушення, витребувати додаткові докази у справі, оскільки це є недопустимим, що буде свідчити про необ`єктивність, упередженість судді при розгляді справи, порушенням права на захист, рівності сторін процесу.
Зміст стандарту доведення поза розумним сумнівом надано, зокрема, в постанові Верховного Суду від 04.07.2018 року по справі № 688/788/15-к, згідно якої вказаний стандарт означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.
Верховний Суд в постанові від 27.06.2019 зазначив, що висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.
Відповідно до ст.19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
У ст.7 КУпАП зазначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
З огляду на вищевикладене, оцінивши наявність доказів в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, доходжу висновку що у діях ОСОБА_1 відсутні подія і склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.156 КУпАП, у зв`язку з чим справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.
В зв`язку із закриттям справи про адміністративне правопорушення, судовий збір стягненню не підлягає.
Враховуючи викладене та керуючись ч.1 ст.9, п.1 ст.247, ч.1 ст.156, ст.245, 251, 252, 280, 283-285, 294 КУпАП, суддя, -
ПОСТАНОВИВ:
Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.156 КУпАП, відносно  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в її діях події і складу адміністративного правопорушення.
Тимчасово вилучені тютюнові вироби без марок акцизного збору у кількості 10 пачок, які відповідно до квитанції передані на зберігання до Кам`янського РУП ГУ НП в Дніпропетровській області – знищити.
Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя   В.Г. Гречана