ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
РІШЕННЯ 
23 квітня 2026 року 	Справа № 280/1446/26 м.Запоріжжя	
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Татаринова Д.В., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії, -
ВСТАНОВИВ:
20 лютого 2026 року засобами системи «Електронний суд» до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі – позивач), до Військової частини НОМЕР_2 (далі – відповідач), в якій позивач просить суд:
- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування і не виплати додаткової винагороди відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницього складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" військовослужбовцю ОСОБА_1 за період з 20 червня 2025 року по 08 липня 2025 року;
- зобов`язати відповідача видати наказ яким перерахувати і виплатити з додаткову винагороду згідно постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28 лютого 2022 року "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" в розмірі 100000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць військовослужбовцю ОСОБА_1 за період з 20 червня 2025 року по 08 липня 2025 року.
В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що відповідачем допущено грубу бездіяльність, яка полягає у ненарахуванні та невиплаті позивачу додаткової винагороди за періоди перебування на стаціонарному лікуванні в результаті поранення за період з 20 червня 2025 року по 08 липня 2025 року.
Ухвалою суду від 25 лютого 2026 року відкрито спрощене позовне провадження, від відповідача витребувано докази по справі.
До суду надійшла заява про заміну відповідача в особі Військової частини НОМЕР_4 на його правонаступника - Військову частину НОМЕР_2 .
Ухвалою суду від 01 квітня 2026 року заяву про заміну відповідача правонаступником задоволено, замінено відповідача Військову частину НОМЕР_4 її правонаступником, яким є Військова частина НОМЕР_2 . 
Відповідач правом на подання відзиву у строки, встановлені ухвалою суду від 01 квітня 2026 року, одержаною в особистому кабінеті в підсистемі «Електронний суд» 02 квітня 2026 року, не скористався.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.
Як вбачається з матеріалів справи, позивач у період з 20 червня 2025 року по 08 липня 2025 року проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_4 . 
Відповідно до спільної директиви Міністра оборони України та Головнокомандувача Збройних Сил України від 22 травня 2025 року № Д-321/65/дск «Про проведення додаткових організаційних заходів у Збройних Силах України в 2025 році» та директиви Командувача Сил територіальної оборони Збройних Сил України від 22 травня 2025 року № Д-22/ДСК «Про проведення додаткових організаційних заходів у Командуванні Сил територіальної оборони Збройних Сил України в 2025 році» Військова частина НОМЕР_2 визначена правонаступником, зокрема, Військової частини НОМЕР_4 у зв`язку з її переформуванням. Вказане підтверджується наявною в матеріалах справи довідкою Військової частини НОМЕР_2 від 26 липня 2025 року за № 1559/10863.
Відповідно до наявної в матеріалах справи Довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) від 08 липня 2025 року за № 1565/4482 позивач 20 червня 2025 року отримав мінно-вибухову травму, вогнепальне осколкове сліпе поранення верхньої третини передньої поверхні правого стегна з дефектом м`яких тканин (рана інфікована), вогнепальне осколкове сліпе поранення ділянки лівого плечового суглоба, латеральної поверхні верхньої третини лівого стегна, акубаротравму без пошкодження барабанної перетинки за обставин безпосередньої участі військовослужбовця у бойових діях під час захисту Батьківщини, а саме виконання бойових завдань в складі підрозділу військової частини НОМЕР_4 в районі населеного пункту АДРЕСА_3 в результаті ворожого скиду БПЛА. Травмування не пов`язане з використанням кримінального чи адміністративного правопорушення, не є наслідком вчинення дій в стані алкогольного сп`яніння, під час травмування перебував в засобах індивідуального захисту. 
Після отриманого поранення позивача госпіталізовано до КНП «Міська лікарня №4» Запорізької міської ради.
Так, згідно виписки з медичної карти стаціонарного хворого №10088 позивач перебував на стаціонарному лікуванні в КНП «Міська лікарня №4» Запорізької міської ради в період з 01 липня 2025 року по 03 липня 2025 року з діагнозом вогнепально – уламкове сліпе поранення верхньої третини передньої поверхні правого стегна з дефектом м`яких тканин, вогнепально – уламкове сліпе поранення в ділянці лівого плечового суглоба, вогнепально – уламкове сліпе поранення верхньої третини лівого стегна.
У період з 04 липня 2025 року по 08 липня 2025 року позивач перебував на стаціонарному лікування у хірургічному відділенні, що підтверджується випискою з медичної карти стаціонарного хворого №1888.
Відповідно до довідки Військово-лікарської комісії № 2025-08- 708-1537-1621-0 від 08 липня 2025 року травма позивача «Так, пов`язання із захистом Батьківщини» та за ступенем тяжкості травм віднесена до легких.
На думку позивача, останній, має право на виплату додаткової грошової винагороди в розмірі до 100 000 грн., що передбачена Постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» та Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затверджений наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року № 260, за періоди перебування на стаціонарному лікуванні в результаті поранення за період з 20 червня 2025 року по 08 липня 2025 року.
21 січня 2026 року представник позивача звернувся до Військової частини НОМЕР_4 через Міністерство оборони для передання по СЕДО (у зв`язку із відсутністю інформації про правонаступника Військової частини НОМЕР_4 ) із адвокатським запитом про надання інформації про виплачені суми грошового забезпечення у період з 01 липня 2025 року по 08 липня 2025 року.
Однак, станом на дату звернення до суду із позовом, виплату додаткової грошової винагороди за періоди лікування позивачу не здійснено.
Позивач, вважаючи протиправною бездіяльність щодо ненарахування та невиплати Військовою частиною НОМЕР_5 , правонаступником якої є Військова частина НОМЕР_2 додаткової винагороди в розмірі 100 000 грн. пропорційно часу перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я, звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи право оцінку спірним правовідносинам суд виходить із наступного.
Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" № 2011-XII від 20 грудня 1991 року (далі - Закон № 2011-XII) відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.
Частиною 1 статті 9 Закону № 2011-XII передбачено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.
Відповідно до частини 2 статті 9 Закону № 2011-XII до складу грошового забезпечення входять:
посадовий оклад, оклад за військовим званням;
щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія);
одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності (частина 4 статті 9 Закону № 2011-XII).
Статтею 9-2 Закону № 2011-XII визначено, що на період дії воєнного стану (особливого періоду):
а) військовослужбовцям щомісячно виплачується додаткова винагорода на умовах, у розмірах та в порядку, встановлених Кабінетом Міністрів України;
б) військовослужбовцям виплачується винагорода за знищене (захоплене) озброєння та військову, бойову (спеціальну, спеціалізовану) техніку противника у розмірах від чотирьох до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.
Так, на виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року № 64 “Про введення воєнного стану в Україні” та № 69 “Про загальну мобілізацію”, статті 9-2 Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” та абзаців другого - восьмого пункту 2 розділу II “Прикінцеві та перехідні положення” Закону України від 28 червня 2023 року № 3161-IX “Про внесення змін до деяких законів України щодо окремих питань, пов`язаних із проходженням військової служби під час дії воєнного стану” Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі – Постанова № 168).
Відповідно до пункту 1-2 Постанова № 168 виплата додаткової винагороди та одноразової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
Відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди у розмірі 100000 гривень до таких наказів включаються особи, зазначені у пунктах 1 та 1-1, у тому числі такі, які: у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні (отримують медичну та/або реабілітаційну допомогу у сфері охорони здоров`я в стаціонарних умовах) в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.
Згідно з абзацом 3 пункту 9 розділу I Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України №260 від 07 червня 2018 року, грошове забезпечення після чотирьох місяців безперервного перебування на лікуванні в лікарняних закладах виплачується на підставі висновку військово-лікарської комісії, рішення командира військової частини про продовження перебування в лікарняних закладах та відповідно до вимог чинного законодавства.
Згідно пункту 11 розділу XXXIV Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України №260 від 07 червня 2018 року, у період дії воєнного стану до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень також включаються військовослужбовці, які: у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), - з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.
Відповідно до пункту 12 розділу XXXIV Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України №260 від 07 червня 2018 року, вказано, що підставою для видання наказу про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, є довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), форму якої визначено додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року № 402, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17 листопада 2008 року за № 1109/15800, видана командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва) під час захисту Батьківщини.
Така довідка видається відповідно до наказу командира військової частини про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва) військовослужбовцем.
Отже, приписами Постанови № 168 та Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України №260 від 07 червня 2018 року, зокрема, передбачено виплату додаткової винагороди у розмірі 100000 гривень військовослужбовцям, які отримали поранення пов`язане із захистом Батьківщини, у період їх перебування на стаціонарному лікуванні (отримують медичну та/або реабілітаційну допомогу у сфері охорони здоров`я в стаціонарних умовах) в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.
Так, як вже встановлено судом, що позивач 20 червня 2025 року отримав мінно-вибухову травму, вогнепальне осколкове сліпе поранення верхньої третини передньої поверхні правого стегна з дефектом м`яких тканин (рана інфікована), вогнепальне осколкове сліпе поранення ділянки лівого плечового суглоба, латеральної поверхні верхньої третини лівого стегна, акубаротравму без пошкодження барабанної перетинки за обставин безпосередньої участі військовослужбовця у бойових діях під час захисту Батьківщини, а саме виконання бойових завдань в складі підрозділу військової частини НОМЕР_4 в районі населеного пункту АДРЕСА_3 в результаті ворожого скиду БПЛА. Травмування не пов`язане з використанням кримінального чи адміністративного правопорушення, не є наслідком вчинення дій в стані алкогольного сп`яніння, під час травмування перебував в засобах індивідуального захисту. 
Матеріалами справи підтверджено, що позивач у період з 01 липня 2025 року по 03 липня 2025 року перебував на стаціонарному лікуванні в КНП «Міська лікарня №4» Запорізької міської ради, з 04 липня 2025 року по 08 липня 2025 року позивач перебував на стаціонарному лікування у хірургічному відділенні Військової частини НОМЕР_6 . б
Отже, наявними в матеріалах справи медичної карти стаціонарного хворого №10088, №1888 підтверджено факт перебування позивача у період з 01 липня 2025 року по 08 липня 2025 року на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я у зв`язку із пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини.
Відповідачем дана обставина не спростована. 
Доказів нарахування та виплати позивачу додаткової винагороди у період 01 липня 2025 року по 08 липня 2025 року відповідачем до суду не надано.
З огляду на викладене, суд доходить до висновку, що Військовою частиною НОМЕР_4 , правонаступником якої є Військова частина НОМЕР_2 було допущено протиправну бездіяльність щодо не нарахування та не виплати позивачу додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за період перебування на стаціонарному лікуванні з 01 липня 2025 року по 08 липня 2025 року.
В той же час, задоволенню не підлягають вимоги стосовно періоду 20 червня 2025 року по 30 червня 2025 року, оскільки доказів перебування позивача у цей період на стаціонарному лікуванні у закладах охорони здоров`я чи перебування у відпустці після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії, матеріали справи не містять.
Відповідно до частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно з частиною третьою статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.
За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є частково обґрунтованими, а вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню.
З метою ефективного захисту прав позивача суд вважає за необхідне:
- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 , яка є правонаступником Військової частини НОМЕР_4 , щодо не нарахування і не виплати додаткової винагороди відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницього складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" військовослужбовцю ОСОБА_1 за період з 01 липня 2025 року по 08 липня 2025 року;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 , яка є правонаступником Військової частини НОМЕР_4 , включити ОСОБА_1 до наказу про нарахування та виплату додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі, збільшеному до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно періоду перебування на стаціонарному лікуванні за період з 01 липня 2025 року по 08 липня 2025 року.
Згідно з частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відповідно до частини 1 статті 143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
Судом встановлено, що позивач, як учасник бойових дій, звільнений від сплати судового збору, у зв`язку з чим розподіл судових витрат не здійснюється.
Керуючись ст.ст.9, 72-77, 139, 242-243, 245-246, 258, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ВИРІШИВ:
Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 , яка є правонаступником Військової частини НОМЕР_4 , щодо не нарахування і не виплати додаткової винагороди відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницього складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" військовослужбовцю ОСОБА_1 за період з 01 липня 2025 року по 08 липня 2025 року.
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 , яка є правонаступником Військової частини НОМЕР_4 , включити ОСОБА_1 до наказу про нарахування та виплату додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі, збільшеному до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно періоду перебування на стаціонарному лікуванні за період з 01 липня 2025 року по 08 липня 2025 року.
В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Розподіл судових витрат не здійснюється. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення складено у повному обсязі та підписано 23 квітня 2026 року. 

Суддя Д.В. Татаринов